Справа № 308/4998/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П.,Собослоя Г.Г.

за участі секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року (головуючий суддя - Монич О.В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (яке змінило найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі: Банк) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.07.2007 уклала кредитний договір № MKMOGA00000223, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 16 000,00 дол. США на термін до 24.07.2015 р., а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором MKMOGA00000223 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 26.03.2015 мала заборгованість в сумі 19184,97 дол. США, яка складається з наступного: - 16607,22 дол. США - заборгованість за кредитом; - 1260,14 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 243,12 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 150,79 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 10,64 дол. США - штраф (фіксована частина); - 913,06 дол. США - штраф (процентна складова).

Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість саме за кредитом у розмірі 19184,97 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 складала 450846,84 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MKMOGA00000223 в розмірі 450846,84 грн. та плачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та безпідставним; позивачем не було надано належних та допустимих доказів, в той час як є докази, які свідчать про незаконність та необґрунтованість вимог позивача, надання неправдивих відомостей та фальшивих доказів, що свідчить про те, що вимоги позивача є надуманими, суперечать фактичним обставинам даної справи, не підтверджуються належними доказами, у зв`язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.

Банк та ОСОБА_3 рішення суду не оскаржували.

Апелянт та її представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Представник апелянта - ОСОБА_2 - про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка (а.с.239). Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до ч. 2 ст.372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності апелянта та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи та матеріали Кредитної справи Жураковської Л.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Апеляційним судом від Банку витребовувались оригінал Кредитної справи ОСОБА_1 та виписка про рух коштів по рахунках ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.07.2007 № MKMOGA00000223. Кредитна справа була надана апеляційному суду (коли) та оглянуто апеляційним судом в судовому засідання. Виписку про рух коштів по рахунках ОСОБА_1 було надано в електронному вигляді (а.с. 1-3 т. 2)

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до укладеного Кредитного договору № MKMOGA00000223 від 25.07.2007 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16000,00 дол. США на термін до 24.07.2015, та зобов`язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.11-13 т. 1). Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 25 липня 2007 року по 24 липня 2015 року у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 16000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 1280,00 доларів США на сплату страхових платежів. За заявою на видачу готівки, відповідно до ордеру-розпорядження, ОСОБА_3 25.112007 було видано 16000 доларів США (а.с.6-7 т. 2).

В подальшому, 07.11.2007, ОСОБА_1 звернулась до Банку із завою, в якій просила збільшити суму кредиту на суму 4500 доларів США на проведення автономного опалення (а.с.8 т. 2). 16.11.2007 між сторонам було укладено додаткову угоду, відповідно до якої викладено в новій редакції п. 7.1 Кредитного договору, зокрема, кредит видано в сумі 20500 доларів США на споживчі цілі та 1780,00 доларів США на сплату страхових платежів (а.с.14). За заявою на видачу готівки, відповідно до ордеру-розпорядження, ОСОБА_3 25.112007 було видано 4500 доларів США (а.с. 9-10 т. 2).

Представником апелянта подавалась заява, в якій він просив апеляційний суд визнати, що «Заява про видачу готівки» викликає сумнів з приводу її достовірності або є підробленою, та просив виключити її з числа доказів. Проте будь-яких доказів на спростування достовірності заяв про видачу готівки (на суму 16000 доларів США та 4500 доларів США), оригінали яких, з підписом ОСОБА_1 , містяться в матеріалах Кредитної справи, що була оглянута в судовому засіданні апеляційного суду, надано не було. Як і не було надано доказів підроблення таких заяв.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору від 25.07.2007, кредит було отримано на споживчі цілі та сплату страхових платежів, зі сплатою, зокрема, за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода на надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати 0,20 % від суми виданого кредиту. Щомісяця в період сплати ОСОБА_1 повинна була надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 285,01 доларів США.

З матеріалів Кредитної справи також вбачається, що 05 травня 2009 року та 29 липня 2009 року було укладено Додаткові угоди до Кредитного договору № MKMOGA00000223 від 25.07.2007, відповідно до яких кредит видано до 24 липня 2027 включно, в сумі 21042,44 доларів США (за Додатковою угодою від 05.05.2009), а за Додатковою угодою від 29.07.2009 - в сумі 25632,52 доларів США, а погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку, відповідно до якого щомісячний платіж становив 265,38 доларів США (а.с.11-14 т. 2).

Жураковська свої зобов`язання виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 26.03.2015 Банком визначено заборгованість в загальній сумі 19184,97 дол. США, з яких: - 16607,22 дол. США - заборгованість за кредитом; - 1260,14 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 243,12 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 150,79 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 10,64 дол. США - штраф (фіксована частина); - 913,06 дол. США - штраф (процентна складова).

Відповідно до наданого Банком розрахунку (а.с.3-6 т. 1), з 25.07.2007 розрахунок заборгованості проводився виходячи з тіла кредиту в сумі 16000 доларів США, з 16.11.2007 - з суми 20259,54 доларів США (з врахуванням здійснених до 16.11.2007 погашень кредиту та отриманих позичальником 16.11.2007 додатково 4500 доларів США). Отже, заборгованість визначалась Банком виходячи лише з суми кредиту, яка отримувалась відповідачем на споживчі цілі - в сумі 4500 доларів США, без врахування сум, визначених для сплати страхових платежів.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, при порушені Позичальником будь-якого зобов?язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов?язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п.2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі -пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася, (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється для погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п. 6.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту.

Відповідно до п. 5.4 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов?язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв?язку з чим Банк змушений буде звернутись до суду, Позичальник зобов?язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Таким чином, застосування пені та штрафів, як неустойки, передбачені як відповідальність Позичальника за різні види порушення зобов?язань за кредитним договором, а штраф сплачується при порушенні строків платежів більше ніж на 30 днів та пов`язаний із зверненням Банку до суду.

Представником апелянта подавалась заява, в якій він просив апеляційний суд визнати, що «розрахунок заборгованості» викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, та просив виключити її з числа доказів. Проте відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором за визначений Банком період є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; відповідачем не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу у більшому розмірі, ніж зазначено позивачем.

Оскаржуваним рішенням місцевого суду стягнуто заборгованість в сумі 450846,84 грн., в той час, як Банком була заявлена вимога про стягнення заборгованості в сумі 19184,97 дол. США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом НБУ станом на 26.03.2015 (23,50 грн. за 1 долар США). Стягнення судом пені та штрафів у гривні не суперечить вимогам п.п. 4.1, 5.4. Кредитного договору. Банк таке рішення суду не оскаржував.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Головуюча:

Судді: