Дата документу 27.08.2019 Справа № 310/313/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/313/19 Головуючий у 1 інстанції: Стручкова Л.І.
Провадження № 22-ц/807/2311/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2019 року у справі за заявою Бердянської міської ради Запорізької області про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Бердянська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Бердянська державна нотаріальна контора, ПАТ «Державний ощадний банк України».

В обґрунтування вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , якій на праві власності належала 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 відкритий рахунок № НОМЕР_1 з залишком 539,62 грн.

Згідно з листом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 247/2012 на підставі заяви доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Вержиковською О.П.22.08.2007 року за реєстром №1868 та видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці померлої до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Сальніка О.Ю. від 18.05.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2

Станом на час звернення до суду спадщину після смерті ОСОБА_2 у визначені законом строку жодна особа не прийняла.

На підставі зазначеного просила визнати спадщину, яка відкрилась після померлої ОСОБА_2 у вигляді 1/12 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та грошових коштів на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України», відумерлою.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2019 року та додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду від 22 квітня 2019 року, Бердянська міська рада Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання відумерлою спадщини в частині грошових коштів, оскільки за ОСОБА_1 рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2013 року право власності на кошти, які знаходяться на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України», не визнавалось, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви та визнання спадщини у вигляді грошових коштів на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» відумерлою.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що спадщина після померлої ОСОБА_2 була прийнята її спадкоємицею за заповітом ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшла 1/12 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та кошти на рахунку № НОМЕР_1 у AT «Державний ощадний банк України» у сумі 539,62 грн. (а.с. 10, 11, 16, 30, 55).

04.04.2012 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Вержиковською О.П. 22.08.2007 року за реєстром №1868, та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася ОСОБА_1 , дочка померлої, яка на момент подачі заяви була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 15, 43-44).

Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 04.04.2012 року заведена спадкова справа №247/2012 (а.с. 12, 52).

Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області від 18.05.2013 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказане майно. Будь-які інші спадкоємці померлої до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися (а.с. 13-14, 51).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.07.2013 року у справі №310/5281/13-ц, яке набрало законної сили 06.08.2013 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/12 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.37-38).

В січні 2019 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду з заявою про визнання спадщини, яка відкрилась після померлої ОСОБА_2 у вигляді 1/12 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та грошових коштів на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України», відумерлою.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Бердянська міська рада не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в визнанні спадщини у вигляді грошових коштів на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» відумерлою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 спадщину у вигляді грошових коштів на рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» не прийняла.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (стаття 1127 ЦК України).

За приписами статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 04.04.2012 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори від 18 травня 2013 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме на 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у виглядів грошових коштів на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» вказаною постановою не відмовлялось.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у вигляді грошових коштів в розмірі 539,62 грн., які розміщені в АТ «Державний ощадний банк України», а тому відсутні підстави для визнання вказаної спадщини відумерлою.

Приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не має, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді: