КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року

м. Київ

справа №361/7846/18

провадження №22-ц/796/ 10176/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання Виноградової А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ «Домінанта»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2019 року у складі судді Селезньової Т.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача , в якому просив стягнути на його користь заподіяну з вини відповідача внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 279 253 грн. та вирішити питання судових витрат.

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову і просив суд накласти арешт на все майно відповідача, як рухоме , так і нерухоме, в тому числі і земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:Хмельницька область, Хмельницький район,с/рада Лісовогринівецька, та грошові кошти, що належать йому і знаходяться у нього чи в інших осіб, у розмірі, необхідному для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Заяву мотивував тим, що в рамках провадження цієї цивільної справи разом із поданням даного позову до суду, він вже подавав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на транспортний засіб, належний відповідачу, проте , після відмови суду у вжитті заходу забезпечення позову, відповідач здійснив відчуження автомобіля, на який він просив накласти арешт, тому заявник має підстави вважати, що відповідач і надалі здійснюватиме відчуження іншого майна, що суттєво ускладнить виконання рішення про задоволення позову, або зробить неможливим його виконання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Застосовано захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с/рада Лісовогринівецька.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 18 червня 2019 року відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд не в повній мірі оцінив обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів, не з'ясував розмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів.

Вказує, що позивачем не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду та не надано доказів щодо доцільності накладення арешту на земельну ділянку, а лише викладено міркування щодо можливого відчуження відповідачем свого нерухомого майна, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є розмірним із предметом спору, а висновки суду - передчасні.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149-159 ЦПК України та виходив з того, що між сторонами у справі дійсно існує спір про відшкодування шкоди, а зазначений позивачем спосіб забезпечення позову створить умови для виконання можливого судового рішення, яке буде ухвалене за заявленими позовними вимогами.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі речових прав, у власності відповідача наявна земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с/рада Лісовогринівецька.

А тому, розглядаючи заяву, суд вірно врахував майновий характер позову, значну ціну позову 283 550грн., який подано з підстав заподіяння шкоди внаслідок ДТП, тому вірно вважав за доцільне вжити заходи забезпечення, які б надали певні гарантії для виконання рішення на випадок задоволення позову шляхом накладення арешту на виявлене майно відповідача, зокрема на вказану земельну ділянку, що є обґрунтованим, необхідним, доцільним і співмірним, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, є безпідставними, оскільки обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник повинен вказати причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто об'єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що мають реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, що і зробив позивач, зазначивши про побоювання, що відповідач, як власник майна, має змогу відчужити його, що призведе до повторного порушення прав позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303-А, п. 29).

За таких обставин решту аргументів апеляційної скарги відповідача колегія суддів визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі, не спростовують правильних висновків суду щодо наявності спору між сторонами , визнання вказаного позивачем способу забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку таким, що створить умови для виконання судового рішення, ухваленого за заявленими позовними вимогами та не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2019 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна