Справа № 129/2052/19
Провадження по справі № 2-о/129/144/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" вересня 2019 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої Бондар О.В.,
з участю секретаря Килівник Ю.С.,
без участі сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
установив:
30.07.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт загибелі її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 21.07.2014 р. в районі міста Луганськ Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Заява мотивована тим, що 12.07.2014 року її син ОСОБА_2 був призваний на військову службу Гайсинським районним військовим комісаріатом Вінницької області, яку проходив у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у званні солдата на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони; відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу, син заявника проходив військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в складі якої в період з 12.07.2014 р. по 21.07.2014 р. солдат ОСОБА_2 безпосередньо приймав участь в бойових діях на Сході України, забезпеченні їх проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей; відповідно до акта службового розслідування від 29.11.2014 р. № 498 солдат ОСОБА_2 21.07.2014 р. у складі підрозділу виконував бойове завдання в районі смт. Георгіївка Лутугинського району Луганської області разом із солдатом ОСОБА_3 приймав участь у веденні розвідки у вказаному районі, під час якої підрозділ вступив в бій з незаконними збройними формуваннями, вході бою солдат ОСОБА_2 отримав вогнепальне кульове поранення голови з пошкодженням кісток черепа та головного мозку зі стрілецької зброї, внаслідок якого загинув; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 встановлено, що смерть ОСОБА_2 сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі міста Луганська Луганської області внаслідок вогнепального кульового поранення голови з пошкодженням кісток черепу та головного мозку; витягом з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що травма та причина смерті ОСОБА_2 21.07.2014 р. дійсно пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; Указом Президента України від 27.06.2015 р. № 365/2015 ОСОБА_2 посмертно нагороджено орденом «За мужність» Ш ступеню. За таких обставин, з метою визначення статусу ОСОБА_2 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, заявник просить встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_2 при виконанні обов`язку військової служби 21.07.2014 року в районі в районі міста Луганськ Луганської області Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
В поданій до суду заяві ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила заяву розглянути у її відсутність.
Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України та Посольства Російської Федерації в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду заяви, клопотань до суду не заявляли, що не перешкоджає розгляду заяви.
З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків». З аналізу даної заяви вбачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування на території України Чорноморського флоту Російської Федерації від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VІІ від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року № 685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.
Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
В абзаці 2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками утворень «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» №145-VІІІ від 04 лютого 2015 року зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки».
Також постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.
З свідоцтва про народження № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 (а.с.23), довідки Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23.07.2017 року № 0624 (копія на а.с. 54), встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Кам`янки Теплицького району Вінницької області, матір`ю зазначена ОСОБА_1 , ОСОБА_2 знаходився на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ та згідно з Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 6.05.2014 р. № 454/2014, в складі військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 12.07.2014 р. по 21.07.2014 р. солдат ОСОБА_2 безпосередньо приймав участь в бойових діях на Сході України, забезпеченні їх проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей.
Відповідно до акта службового розслідування від 29.11.2014 р. № 498 (а.с.55-56) солдат ОСОБА_2 21.07.2014 р. у складі підрозділу виконував бойове завдання в районі смт. Георгіївка Лутугинського району Луганської області разом із солдатом ОСОБА_3 приймав участь у веденні розвідки у вказаному районі, під час якої підрозділ вступив в бій з незаконними збройними формуваннями, в ході бою солдат ОСОБА_2 отримав вогнепальне кульове поранення голови з пошкодженням кісток черепа та головного мозку зі стрілецької зброї, внаслідок якого загинув; лікарським свідоцтвом про смерть № 137 від 22.07.2014 р. (а.с.63) встановлено, що смерть ОСОБА_2 сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в полі біля міста Луганська Луганської області внаслідок вогнепального кульового поранення голови з пошкодженням кісток черепу та головного мозку; витягом з протоколу № 83 від 17.09.2014 р. засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що травма та причина смерті ОСОБА_2 21.07.2014 р. пов`язане з виконанням обов`язків військової служби; Указом Президента України від 27.06.2015 р. № 365/2015 ОСОБА_2 посмертно нагороджено орденом «За мужність» Ш ступеню, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в полі біля міста Луганська Луганської області внаслідок вогнепального кульового поранення голови з пошкодженням кісток черепу та головного мозку, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, отриманого під час безпосередньої участі в зоні антитерористичної операції.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Враховуючи встановлені в судом обставини, а також те, що встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_2 21.07.2014 р. при виконанні обов`язку військової служби біля міста Луганська Луганської області Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, необхідне заявнику для визначення статусу ОСОБА_2 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами міжнародного права, суд визнає, що подана заява підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 8 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, ст. 76-81, 89, 263-265, 273, 293, 315 ЦПК України, -
Вирішив:
Заяву ОСОБА_1 задоволити.
Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 21 липня 2014 року в районі міста Луганськ Луганської області Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Суддя: