Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.08.2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - територіальна громада в особі Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що ОСОБА_1 має у приватній власності вищезазначений будинок. Місце реєстрації відповідача зареєстровано у житловому будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не проживає у належному позивачці будинку з 2015 року, місце перебування відповідача невідоме. На день подачі позовної заяви ОСОБА_2 більше 4-х років без поважних причин не проживає у належному позивачу на праві власності будинку, комунальних послуг не сплачує, житлове приміщення не утримує в належному стані, своїх обов`язків за договором найму житлового приміщення не виконує.

Реєстрація ОСОБА_2 у приватній власності позивачки, а саме у житловому будинку АДРЕСА_1 , не дає можливості продати даний житловий будинок. Просила усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить їй - ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 02 липня 2013 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Харченко Ю.Г., зареєстрованого у реєстрі № 868 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 9 та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та її представник, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 10 травня 2019 року, ОСОБА_3 у судове засідання не

з`явилися, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , належно повідомлений про час і місце судового засіданнячерез електронний веб-сайт судової влади України, до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, але до суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу без його участі. Заперечень проти позову не має.

13.08.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи все у сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 ст 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02 липня 2013 року гр. ОСОБА_4 подарувала гр. ОСОБА_1 7/9 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель і споруд і земельну ділянку площею 0,43 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1 , на якій цей житловий будинок розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 868 (а/с 7-8).

Відповідно до витягу № 5549210 від 02.07.2013 року ОСОБА_5 належить 7/9 часток житлового будинку АДРЕСА_2 ).

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.07.2014 р. по теперішній час, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 13.05.2019 р. вихідний № 968/06, виданої виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області (а/с 20).

Згідно копії Актів про реєстрацію, але не проживання гр. ОСОБА_2 , посвідчених депутатом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, від 18 травня 2018 р., 01 листопада 2018 р. і 08 травня 2019 р., дійсно за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 зареєстрований, але не мешкає з 2015 р. Місце його проживання невідоме (а/с 24-26).

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та інших осіб.

Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому його задовольняє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 247, 259, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Степногірська селищна рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова