Справа № 322/857/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

Описова частина

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що 23 вересня 2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер 793. Відповідно до вказаного свідоцтва він являється власником 3/4 частин земельної ділянки, площею 7,58 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Власником 1/4 частки вказаної ділянки являється ОСОБА_2

Перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_2 , вони не змогли досягти згоди, щодо визначення способу використання належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки, в зв`язку з чим 12 квітня 2011 року рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_2 була виділена в натурі 1/4 частина (1,8941 га) земельної ділянки.

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 20 березня 2012 року замовила виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок.

Відповідно до вказаної технічної документації належна їм на праві спільної часткової власності земельна ділянка була поділена в натурі на дві: площею 1,8941 га. та 5,6818 га., і присвоєно кадастрові номера: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно.

Він одразу не вжив заходів щодо реєстрації права власності на новоутворену земельну ділянку.

21 лютого 2019 року з метою оформлення права власності на зазначену ділянку він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області.

25 лютого 2019 року реєстратор надав йому рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 45681836 у зв`язку з тим, що в рішенні суду від 12 квітня 2011 року зазначено лише про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 , а про нього мова в рішенні не йде, отже відсутні підстави для реєстрації його права власності на земельну ділянку, площею 5,6818 га., кадастровий номер: НОМЕР_3 , передбачені п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В позові позивач просив визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,6818 га., кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовану на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористався.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори 23 вересня 2010 року, належить 3/4 частини земельної ділянки, загальною площею 7,58 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Власником 1/4 частини вищевказаної ділянки являється ОСОБА_2 .

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2011 року ОСОБА_2 була виділена в натурі 1/4 частина земельної ділянки, що становить 1,8941 га.

Відповідно до технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок, вищевказана земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 , була поділена в натурі на дві ділянки: площею 1,8941 га. та 5,6818 га., і їм були присвоєні кадастрові номера: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , відповідно.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 лютого 2014 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,6818 га., кадастровий номер НОМЕР_3 , розташована на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з відсутністю підстав для реєстрації його права власності на земельну ділянку, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 126 ЗК України зазначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 791 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Ст. 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подається, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Разом з тим на даний час, у зв`язку із виділенням іншому співвласнику її частини земельної ділянки в натурі на підставі рішення суду, не зазначення у вказаному рішенні суду про виділення іншої частини земельної ділянки її співвласнику, а також у зв`язку із присвоєнням у Державному земельному кадастрі новоствореним земельним ділянкам кадастрових номерів, надати вищевказані документи державної реєстратору є не можливим.

Враховуючи, що земельна ділянка, право власності на яку просить визнати позивач, є сформованою, а отже являються об`єктом цивільних прав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,6818 га., кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовану на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складене 27 серпня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш