Справа № 206/4742/19
Провадження № 2-з/206/30/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2019 м. Дніпро
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромгаз» про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми,
23.08.2019 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромгаз» про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми, яка ухвалою судді від 28.08.2019 була залишена без руху, як така, що не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позивачу було надано строк - 3 дні, з дня вручення ухвали судді від 28.08.2019, для усунення недоліків.
04.09.2019 на виконання вимог ухвали суду від 28.08.2019 позивач подав уточнену позовну заяву разом із заявою про забезпечення позову.
04.09.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромгаз» про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.10.2019.
Як вбачається безпосередньо із позовної заяви, позивачем у позові ініційоване питання захисту свого законного інтересу, а саме щодо розірвання договору оренди транспортного засобу, повернення належного йому на праві власності транспортного засобу, який було передано відповідачу за договором оренди та стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за користування даним транспортним засобом.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та документи долучені в обґрунтування заяви, а також позовну заяву з додатками, суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії»(рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Так, одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п. 4, 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем до заяви долучено копію свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідно до якого власником сідлового тягача-Е, марки DAF, XF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN-XLRTE47XS0E705678, XLRTE47XS0E705678, тип D, державний номер НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 , ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєльченко Л.А.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками юридичної особи ТОВ «Транспромгаз» є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , керівником ТОВ «Транспромгаз» є ОСОБА_7 .
Згідно актів прийому-передачі наданих послуг до договору оренди рухомого майна відповідач сплачував оренду плату до липня 2018 року включно.
Повідомленням про розірвання договору Товариство з обмеженою відповідальністю було повідомлено про намір ОСОБА_1 розірвати з ними договір найму (оренди) сідлового тягача та необхідність в найкоротших термін передати транспортний засіб у технічно справному стані та сплатити заборгованість по орендній платі.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Отже, з позовної заяви та долучених матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
На думку суду, забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору та передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору буде відповідати принципам цивільного судочинства та зможе забезпечити схоронність предмету спору, чим не завдасть шкоди відповідачу.
Враховуючи вищевикладені обставини та положення закону, предмет позову та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспромгаз» про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми - задовольнити.
Заборонити Товариству «Транспромгаз» вчиняти будь-які дії щодо користування транспортним засобом: сідловий тягач-Е, марки DAF, XF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN-XLRTE47XS0E705678, XLRTE47XS0E705678, тип D, державний номер НОМЕР_1 .
Зобов`язати ТОВ «Транспромгаз» в особі керівника Макарова Ігоря Володимировича передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , транспортний засіб: сідловий тягач-Е, марки DAF, XF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN-XLRTE47XS0E705678, XLRTE47XS0E705678, тип D, державний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , до вирішення справи по суті.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Ухвалу для виконання направити державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, у відповідності до приписів пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак