Номер справи 623/1446/19
Номер провадження 2/623/494/2019
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Винниченка П.П.,

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 539580 грн. 02 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, яка складає 97937 грн. 47 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 6375 грн. 17 коп., посилаючись на те, що 17 березня 2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений розпискою, яку останній написав власноручно.

Відповідно до умов договору позики ОСОБА_2 брав у ОСОБА_1 позику в розмірі 20 000 доларів, що за офіційним курсом НБУ станом на день написання розписки від 17.03.2017 складало 539580,02 грн. та зобов`язувався повернути до 01 березня 2018 року.

Проте в зазначений строк грошові кошти так і не були повернуті.

До зали судового засідання позивач не з`явився, однак відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань, а також відзив на позов у встановлений судом строк не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ст.130 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений розпискою, яку відповідач написав власноручно (а.с.9).

Відповідно до умов договору позики ОСОБА_2 брав у ОСОБА_1 позику в розмірі 539580 грн. 02 коп. та зобов`язувався повернути до 01 березня 2018 року.

В порушення умов договору позики відповідач не повернув позивачу грошові кошти в строк до 01 березня 2018 року, що було обумовлено договором позики, посвідченим розпискою від 17 березня 2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року за № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася анти терористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року за № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до 4.2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року за № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Як визначено у прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (стаття 11) дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 є:

АДРЕСА_1 - м. Ізюм (Ізюмська міська рада) та Ізюмський район входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року.

Тобто мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями та зобов`язаннями з договорів позики накладається відповідно до вимог вказаного Закону з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором та договором позики, які виникли після 14 квітня 2014 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що сума пені в розмірі 97937,47 грн. не підлягає стягненню згідно норм вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягає стягненню 539580,02 грн. заборгованість за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сумі 5395,94 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 610, 611, 625, 626, 629, 1046 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізюмським РС ГУ ДМС України в Харківській області 22.06.2016, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубцовськ Алтайського краю, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість в розмірі 539580,02 грн. (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят грн. 02 коп.) та сплачений судовий збір в розмірі 5395,94 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П.П. Винниченко