Ухвала

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа №204/4656/2015-ц

провадження №61-6465св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Сердюка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження судді Штелик С. П. про самовідвід у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» на рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року у складі судді Дубіжанської Т. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Златобанк»,

представник позивача - Борисенко Масим Олександрович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представники відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк», банк) від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 , у якому, з урахування з урахуванням збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 919 706, 36 грн.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 01 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» відхилено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня

2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року справу за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року 21 серпня 2019 року вирішено справу розглянути в складі п`яти суддів.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України, автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача

Висоцької В. С. та суддів: Грушицького А. І., Сердюка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.

При вивченні справи суддею Верховного Суду Штелик С. П. заявлено самовідвід заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 5 частиною першою статті 36 ЦПК України з посиланням на те, що суддя Штелик С. П., є близьким родичем Голови Правління ПАТ «Златобанк».

Заява підлягає задоволенню з огляду на таке

За змістом пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Ураховуючи наведене, та з метою недопущення сумніву сторони у справі в об`єктивності та неупередженості судді та суду у розгляді даної справи, та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду заява судді Штелик С. П. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39-40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Штелик С. П. про самовідвід задовольнити.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик