Ухвала

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 307/1226/15-ц

провадження № 61-16861ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвалу Верховного Суду України від 18 березня 2016 року та передати справу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Подана заява не може бути прийнята касаційним судом до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, ст. 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Статтею 392 ЦПК України встановлена форма і зміст касаційної скарги.

Відповідно до положень статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Системний аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновку про те, що до Верховного Суду подається касаційна скарга на судові рішення, передбачені статтею 389 ЦПК України.

Нормами чинного ЦПК України встановлено можливість перегляду судових рішень суду касаційної інстанції лише в порядку глави 3 розділу V цього Кодексу за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною першою статті 426 ЦПК України визначено, що заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, посилаючись на статті 388, 389, 403, 404 ЦПК України, якими передбачено порядок подання та розгляду касаційної скарги.

Враховуючи викладене, заявнику слід надіслати до Верховного Суду касаційну скаргу, яка повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року та ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 04 жовтня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило