ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4211/09Головуючий у 1-й інстанції Хома М.В.
Провадження № 22-ц/817/988/19 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

10 вересня 2019 року м. Тернопіль

Cуд апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 65223.67 грн. боргу, а також 908.35 грн. судових витрат.

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 , як особа, що не брала участі у справі, щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, подала на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що у неї, як дружини відповідача, виник солідарний обов`язок по поверненню коштів, однак, судом її не було залучено до участі у справі.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що лише 16 серпня 2019 року у приватній сімейній розмові вона дізналась про оскаржуване рішення.

В силу ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Таким чином, фізична особа не може скаржитися на порушення своїх прав під час судового розгляду, стороною якого він або вона не є. Крім того, право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у даній цивільній справі були правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення боргу у зв`язку з невиконання договору позики.

З огляду на викладене, стягнення боргу згідно договору позики не може визнаватися порушенням прав тих осіб, які не є учасниками цього договору.

Скаржник ОСОБА_1 не є безпосереднім учасником спірних правовідносин між сторонами.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо не вирішено питання щодо прав (інтересів, обов`язків) апелянта.

Судовим рішенням у даній справі вирішений спір щодо стягнення боргу із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 в розмірі 65223.67 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Встановлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року набрало законної сили.

Апеляційний суд враховує те, що 27 липня 2019 року ОСОБА_3 звертався із апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року, проте, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є безпосереднім учасником спірних правовідносин, а у справі відсутні докази того, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції права, інтереси та обов`язки апелянта було порушено, підстави до прийняття поданої апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року слід повернути скаржнику.

Керуючись ст.ст.185, 356, 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: