У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2019 року м.Мостиська

єун 448/719/15-ц

провадження №4-с/448/5/19

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

секретаря судового засідання Тхір О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянської О.М. та зобов`язання такої до вчинення певних дій,

учасники справи:

заявник, - ОСОБА_1 ,

представник Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 05 липня 2019 року Мостиським районним судом Львівської області видано виконавчий лист на виконання рішення від 04.04.2019 року у справі за її ( скаржника ОСОБА_1 ) позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області про реальний поділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Даний виконавчий лист подано на виконання до Мостиського районного відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Стверджує, що в подальшому старшим державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянською О.М. повернуто вищевказаний виконавчий лист без прийняття до виконання. Підставою повернення було зазначено п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Вказує, що в усній розмові вказаним державним виконавцем було її зазначено, що вищевказаний виконавчий лист був би прийнятий до виконання, якби у ньому було слово «зобов`язати».

Вважає таку бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянської О. М. надмірним формалізмом та відвертим «футболом», оскільки у виконавчому листі чітко виражено імперативно-наказову дію: суд вирішив: « ОСОБА_3 - закласти дверний проріз..., добудувати до..., пробити...»

З огляду на вищенаведене, просила суд визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Полянської О.М. щодо не відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Мостиського районного суд Львівської області від 05.07.2019 року у справі №448/719/15-ц, а також зобов`язати Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відрити виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 , вимоги скарги підтримала, просила таку задовольнити.

Представник Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, вважає таку необґрунтованою. Зазначила, що у виконавчому листі не передбачені заходи примусового виконання рішення суду, а тому виконавчий документ повернула стягувачу ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». В задоволенні даної скарги просила відмовити.

Інші учасники справи, зокрема ОСОБА_3 , та представник Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, в судове засідання не з`явились, про причини своїх неявок суд не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, а також додані документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як передбачено ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Даючи оцінку правомірності діям державного виконавця, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року позов скаржника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області, про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, - задоволено частково. Поділено реально (в натурі) житловий будинок АДРЕСА_1 (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2011р., інвентарний номер 1096, реєстраційний номер 34859436), згідно з варіантом, викладеним у висновку судової-будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВІТ» № 033/18 від 12.11.2018, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень, таким чином: - виділити ОСОБА_1 у власність 63/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 64,80 кв.м, в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м. (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а1»; погріб літ. «Пг»; літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота № 1; частина огорожі № 2; - виділити ОСОБА_3 у власність 37/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 Судова АДРЕСА_1 , а саме: будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6); сарай літ. «Г»; гараж літ. «Д»; вбиральня літ. «Е», комора літ. «Є»; частина огорожі № 2; - криницю (колодязь питний літ. «К») залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння; - ОСОБА_3 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв. м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку; - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 46 015,0 грн. грн. грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від ідеальних часток. В решті позовних вимог відмовити.

В подальшому вищевказане рішення набрало законної сили та Мостиським районним судом Львівської області 05.07.2019 року видано виконавчий лист №448/719/15-ц, у якому зазначено: « ОСОБА_3 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв. м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку».

Надалі, 17.07.2019 року старшим державним виконавцем Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянською О.М. розглянуто заяву стягувача ОСОБА_1 , щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа №448/719/15-ц, та у зв`язку з тим, що виконавчий документ не містить застосування заходів примусового виконання рішення суду, такий на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто без прийняття до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року за №512/5, зі змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із наведеного вище вбачається, що застосоване судом в резолютивній частині рішення від 04.04.2019 формулювання: « ОСОБА_3 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв. м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку», не має зобов`язального характеру.

У відповідності до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Слід зазначити те, що в суду немає підстав вважати, що суб`єктом оскарження було допущено порушення вимог чинного законодавства щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2019 року.

На підставі наведених обставин, суд приходить до висновку, що дії старшим державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянською О.М. вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а доводи скарги ОСОБА_1 необґрунтовані, внаслідок чого така скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 447-453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянської О.М. та зобов`язання такої до вчинення певних дій, - відмовити.

Відповідно п.п.п.15.5 пп.15 п. 1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України, ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Мостиський районний суд Львівської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Ухвала набрала законної сили:"___" ______________ 20____ р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Повний текст ухвали складено 13.09.2019 року.