Провадження № 2/127/3226/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., розглянувши заяву судді про самовідвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада Спасо-Переобреженного кафедрального собору м. Вінниці Вінницької єпархії Православної Церкви України", третя особа Управління у справах національтностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про визнання недійсним рішення Парафіяльних зборів релігійної громади та про визнання недійчним змін до установчих документів релігійної громади,-
22.08.2019 року автоматизованою системою документообігу для розгляду судді Антонюку В.В. визначено позовну заяву ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада Спасо-Переобреженного кафедрального собору м. Вінниці Вінницької єпархії Православної Церкви України", третя особа Управління у справах національтностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про визнання недійсним рішення Парафіяльних зборів релігійної громади та про визнання недійчним змін до установчих документів релігійної громади.
Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Розглядаючи заявлений самовідвід на участь у розгляді справи з заявлених підстав вважаю, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.
За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України»).
За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Враховуючи викладене та те, що мій близький родич являється священником, приймаючи до уваги, що участь у розгляді справи може викликати сумнів у моїй об`єктивності та неупередженості, з метою повного та всебічного розгляду даної заяви вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України -
Заяву судді Антонюка Василя Васильовича про самовідвід по справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада Спасо-Переобреженного кафедрального собору м. Вінниці Вінницької єпархії Православної Церкви України", третя особа Управління у справах національтностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про визнання недійсним рішення Парафіяльних зборів релігійної громади та про визнання недійчним змін до установчих документів релігійної громади - задовольнити.
Ухвала скарженню не підлягає.
Суддя: