УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 509/190/17

провадження № 61-15548 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Пудлінської Лариси Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця, визнання незаконними та не чинними розрахунків заборгованості та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Боєвої О. О.

В обґрунтування скарги зазначив, що 02 серпня 2017 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа, виданого Овідопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2017 року й до досягнення дитиною повноліття, відкрито виконавче провадження.

26 лютого 2018 року державний виконавець визначив 15 359,76 грн заборгованості по виплаті аліментів за період, коли ОСОБА_1 не працював, при цьому державний виконавець виходив із розрахунку середньої заробітної плати в Овідіопольському районі Одеської області в розмірі 6160 гривень. У розрахунках заборгованості за період із березня 2018 року по листопад 2018 року державний виконавець зазначає, що боржником не надавались довідки про доходи, а тому розрахунок визначається на підставі даних Головного управління статистики в Одеській області щодо середньої заробітної плати по Овідіопольському районі Одеської області, при цьому з ОСОБА_1 на підставі рішення суду стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку і не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням суду першої інстанції аліменти стягнуто в частині від доходу і не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а державним виконавцем розрахунок заборгованості здійснено в розмірі середньої місячної зарплати по Овідіопольському району Одеської області, при цьому в боржника був відсутній заробіток. Крім того, державний виконавець не роз`яснив боржнику його права сторони виконавчого провадження, чим порушив права боржника, а тому ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не роз`яснення прав та обов`язків боржника та встановлення розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року в складі судді Кириченко П. Л., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в складі колегії суддів Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С., у задоволенні скарги відмовлено.

Суди виходили з того, що державний виконавець здійснював свої повноваження в межах Закону України «Про виконавче провадження», порушень з боку державного виконавця щодо виконання судового рішення та примусових дій судами не виявлено, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

12 серпня 2019 року адвокат Пудлінська Л. І. подала до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на вказані судові рішення та просила скасувати їх як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що предмет касаційного оскарження в даній справі не стосується питання, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є підстави, передбачені частиною четвертою статті 394 ЦПК України, для відмови у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарги щодо визнання незаконною бездіяльність державного виконавця, визнання незаконними та не чинними розрахунки заборгованості та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Пудлінської Лариси Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 11 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат