РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/12523/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/895/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М. Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

за участю позивача, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Ковальова І.М. від 22 квітня 2019 року, проголошеного в 15 год. 31 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_2 (рідної сестри позивача) відкрилась спадщина. Спадкодавець жила одиноко, за станом здоров`я та віком потребувала постійного догляду та утримання. Такий догляд, піклування та утримання здійснював він. Відповідачка яка є онукою покійної, бабцю не провідувала, матеріальної допомоги не надавала, коштів на лікування не витрачала.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив усунути відповідачку ОСОБА_2 від права на спадкування ОСОБА_2 після смерті її баби ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні докази перебування спадкодавця у стані, коли вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, так само як і докази ухилення відповідачки від надання такої допомоги.

У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що його покійна сестра ОСОБА_2 , починаючи з 1999 року по день своєї смерті мала травми та набула ряд хронічних захворювань, які не давали їй в повній мірі забезпечувати свої щоденні побутові потреби життєдіяльності, а в період їх загострення- спадкодавиця потребувала певної сторонньої допомоги, постійного догляду, що стверджується висновком експертизи №6 від 18.02.2019року та показами допитаних судом свідків.

Покликається на норми ст.266 СК України, які зобов`язують онуків утримувати своїх непрацездатних діда та бабу, які потребують матеріальної допомоги, однак таку допомогу та догляд для ОСОБА_2 надавав він, а не її онука, відповідачка по справі.

Вважає, що за відсутності об`єктивних причин, суд прийшов до помилкового висновку про те, що спадкодавиця не потребувала матеріальної допомоги, адже набуті хронічні, захворювання, травми потребували впродовж 17 років постійного дорогого лікування, а, отримуючи мінімальну пенсію, забезпечити його вона сама не мала змоги. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки-адвокат Рудика С.Ю. вказує, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотримання норм матеріального та процесуального права, при повно з`ясованих обставинах справи, а доказам, що підтверджують їх дана правильна оцінка.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року була рідною сестрою позивача та бабою для відповідачки ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, в склад якої входить квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачка є спадкоємицею за законом за правом представлення (її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Позивач є ріднім братом спадкодавиці.

У встановлений законом шестимісячний строк сторони звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 , протягом 1999-2016років зверталася до медичних закладів з приводу наявних різних захворювань, отриманих травм, отримувала постійне амбулаторне лікування, при необхідності - стаціонарне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тобто, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Крім цього, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцю, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

В ході розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами настання вище наведених обставин, зокрема, що спадкодавець ОСОБА_2 знаходилася у безпорадному стані, існувала у неї потреба в допомозі саме її онуки ОСОБА_2 , а також ухилення останньої від надання такої допомоги при можливості її надання, тобто наявності винної поведінки (умислу) в діях спадкоємця щодо ненадання допомоги.

Так, суд першої інстанції, оцінивши висновок судово-медичної експертизи №6 від 18 лютого 2019 року та наявні інші докази, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що спадкодавиця ОСОБА_2 , з 1999 року по 28 березня 2016 року , потребувала часткового стороннього догляду та допомоги, що вказує про відсутність стану, який можна кваліфікувати як безпорадний, а з 28 березня 2016 року до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , могла перебувати у безпорадному стані, а тому беззаперечно потребувала сторонньої допомоги, однак в цей період за нею здійснювався постійний нагляд медичним персоналом лікарні.

Також не доведено потребу ОСОБА_2 у матеріальній допомозі саме від відповідачки, за такою допомогою до неї ніхто не звертався.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом того, що за життя спадкодавиці постійно здійснював її опіку та надавав допомогу позивач правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Покликання ОСОБА_1 на те, що відповідачка не спілкувалася із бабою, не цікавилась станом її здоров`я, не займалась організацією її похорон, не свідчать про факт умисного ухилення від надання допомоги останній та не може бути підставою для усунення її від права на спадщину.

Оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для скасування відсутні, тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, то понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 826,8грн. слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 826,8грн. віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2019року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.