УХВАЛА

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 236/553/18

провадження № 61-4750св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2018 року у складі судді Бікезіної О. В. та постанову Донецького апеляційного суду від 31 січня 2019 року у складі колегії суддів: Санікової О. С., Агеєва О. В., Будулуци М. С.,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»), в якому з урахуванням уточнень просив:

- стягнути на свою користь суму недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відбулось збільшення розміру мінімальної заробітної плати, за період з 01 січня 2012 року до 31 грудня 2017 року у розмірі 56 695,62 грн;

- зобов`язати ПАТ «Українська залізниця» здійснювати щомісяця нарахування та виплату відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку, починаючи з 01 січня 2018 року, виходячи з розрахунку середньомісячної заробітної плати монтера колії другого розряду, який перебуває у у трудових відносинах з ПАТ «Українська залізниця».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 серпня 1976 року з вини Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці (в подальшому реорганізовано та має назву структурний підрозділ «Лиманська колійна машинна станція» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця») з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він втратив праву руку. 17 листопада 1976 року він визнаний особою з інвалідністю ІІ групи.

Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 28 листопада 1977 року стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду в сумі 430 руб. 03 коп., починаючи з 17 листопада 1976 року до 01 грудня 1977 року та по 34 руб. 61 коп. щомісяця, починаючи з 01 грудня 1977 року до зміни інвалідності.

Внаслідок отриманих ним травм йому встановлено стійку втрату працездатності 70 %.

16 грудня 1977 року йому надано ІІІ групу інвалідності та була призначена пенсія у розмірі 26 руб. 93 коп.

Рішенням народного суду Краснолиманського району Донецької області від 03 лютого 1978 року стягнуто з Колійної машинної станції № 10 Донецької залізниці завдану йому шкоду в сумі 97 руб. 15 коп., починаючи з 01 грудня 1977 року до 01 лютого 1978 року, та по 65 руб. 88 коп. щомісяця, починаючи з 01 лютого 1978 року до зміни відсотка втрати працездатності.

Щомісячний розмір відшкодування складав 1 534,24 грн, починаючи з січня 2012 року до грудня 2017 року.

Посилаючись на збільшення розміру мінімальної заробітної плати і прожиткового мінімуму та у зв`язку з відмовою відповідача збільшити розмір належних йому виплат, ОСОБА_1 просив задовольнити його позов.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 54 485,13 грн втраченого заробітку за період із березня 2015 року до 31 грудня 2017 року.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 2 983,19 грн втраченого заробітку щомісячно, починаючи з 01 січня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку зі збільшенням розміру середньої заробітної плати монтера колії другого розряду відповідач протягом 2012-2017 років повинен був збільшити й розмір щомісячного відшкодування шкоди, а оскільки ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця»), тому саме воно є належним відповідачем у справі і саме з нього мають бути стягнуті ці кошти.

Постановою Донецького апеляційного суду від 31 січня 2019 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись з таким вирішенням спору, ПАТ «Українська залізниця» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, суди не врахували, що ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, оскільки ДП «Донецька залізниця» з Єдиного державного реєстру не виключено, свої активи і зобов`язання до ПАТ «Українська залізниця» не передавало.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення суми недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язання здійснювати нарахування та виплату відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку. Витребувано з Краснолиманського міського суду Донецької області зазначену справу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року справу призначено судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2019 року справу № 910/5953/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - державне підприємство «Донецька залізниця», про стягнення 70 274 946,74 грн передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Аналіз ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 910/5953/17 свідчить, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року у справі № 3-1586гс16 та у справі № 3-1417гс16, від 15 березня 2017 року у справі № 910/6426/16, а також Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 910/653/17, оскільки вважає, що з 01 грудня 2015 року АТ «Укрзалізниця» є правонаступником всього майна, усіх прав та обов`язків ДП «Донецька залізниця». У цій же ухвалі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що існуюча правова позиція, про відступ від якої йдеться, робить повністю непрогнозованим у часі, а отже фактично ілюзорним саме виконання або виконання в установлені законодавством чи принаймні в розумні строки будь-якого судового рішення, у якому боржником є ДП «Донецька залізниця».

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19).

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 236/553/18.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 236/553/18 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми недоплаченого відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язання здійснювати нарахування та виплату відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/5953/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук