ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8489/18

Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1069/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Бобрової І.О., Євстафіїва О.К.,

секретар: Кривопиша Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна,

дата складання повного тексту: 14 червня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради та ОСОБА_2 про визначення їй додаткового строку тривалістю в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 після смерті якої залишився один спадкоємець першої черги дочка, ОСОБА_1 У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до однієї з нотаріальних контор Росії з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Зазначає, що з матір`ю спілкувалась часто, по телефону, мала близькі відносини. В Росії працює на роботі, яка обмежує її в виїзді за кордон та унеможливлює приїзд до України, тому 24 серпня 2016 року нею була подана відповідна заява, а 26 серпня 2016 року вона надіслала її поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Після перетину листом кордону вона була позбавлена можливості відстежувати його переміщення через мережу Інтернет, повідомлення про вручення поштового повідомлення не отримала і досі. Позивач наголошує, що надіслання заяви про прийняття спадщини поштою, передбачено п.3.5 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, та була впевнена, що прийняла спадщину, відклавши на невизначений строк її оформлення, тим більше, що законодавець не визначає строк протягом якого спадкоємець, що прийняв спадщину має звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Позивач вважає, що причина затримання отримання її заяви відповідною нотаріальною конторою є поважною, істотною та об`єктивною, а тому існують всі підстави для визначення позивачеві додаткового строку, який був би достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщину.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд виходив з того, що позивач, відповідно до п.3.23 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 у встановлений законом строк надсилала на адресу Другої державної нотаріальної контори нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не приймалось, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є передчасними.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неправильне тлумачення судом норм спадкового законодавства, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції доведено звернення нею з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач працює в органах МВС РФ та з 2016 року по сьогоднішній день не має відпусток, а також через скрутні відносини між країнами та роль у цьому правоохоронних органів не має змоги приїхати до України. Однак в силу невідомих (об`єктивних) причин дана заява не надійшла до Другої Чернігівської нотаріальної контори. Вважає дані обставини поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини та не надав їм належної оцінки.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, оскільки даний лист має рекомендаційний характер; зі змісту документа вбачається, що сама по собі відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва не є безумовною підставою у відмові у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини; позивач двічі зверталась з заявою про прийняття спадщини та у кожному з двох випадків звернення відсутня висвітлена позиція отримувачів цих звернень.

ОСОБА_1 зазначає, що суд не звернув увагу на бездіяльність органів нотаріату і зокрема на той факт, що позивач повторно подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., але остання не вчинила ніяких нотаріальних дій, чим фактично відмовила позивачу у відкритті спадщини.

Крім того, особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу, що вона є спадкоємицею, що факт пропуску подання нею заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття нотаріальної контори в м.Чернігові пов`язаний з непереборними труднощами, які є поважними. Відсутні підстави для усунення ОСОБА_1 від спадщини, однак позивач не може скористатись своїм правом оформити володіння спадковим майном.

У наданий судом строк Чернігівською міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що копія квитанції від 26 серпня 2016 року про відправку «заказного» листа не може бути належним доказом по справі; позивач не була позбавлена можливості цікавитися обставинами прийняття нею спадщини у нотаріуса; не перевірила інформацію з сайту Пошти Росії про отримання поштового відправлення; не дізналась про реєстрацію нотаріальної дії; не отримала будь-які інші документи; не оплатила державне мито за реєстрацію заяви у місячний строк. Додаткових доказів із вимогою винести нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та витребування відповідних доказів позивачем не надано. Відповідач вважає, що позивачем не надано поважності причин пропуску для подання заяви на прийняття спадщини з 06 лютого 2017 року по грудень 2018 року, майже 2 роки протягом яких позивач не вчинила жодних дій, тому вимоги не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 помела ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 серпня 2016 року (а.с.6, 69).

Батьками ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.182) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.112)

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюбу 03 лютого 1979 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.114-115).

Відповідач по справі ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. із заявою про прийняття спадщини (а.с.68), на підставі чого було заведено спадкову справу № 3/2017, що була зареєстрована в Спадковому реєстрі за №60233301 від 13 лютого 2017 року(а.с.71).

З рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 червня 2019 року, а також матеріалів спадкової справи №3/2017 (а.с.67-83) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира АДРЕСА_1 , а також грошові вклади, що зберігаються філії - Чернігівського обласного управління AT «Ощадбанк», з залишком коштів 12647 грн 25 коп. та 4024 грн (а.с.42, 75зв.), в ПАТ «КБ «ПриватБанк» у сумі 36979 грн 71 коп. (а.с.43, 77), в обласному відділенні ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» в м.Чернігів у сумі 2851 грн 09 коп. та у сумі 50965 грн (а.с.44, 78зв.).

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Белової О.С. з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець 4 черги 20 лютого 2017 року (а.с.68).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 червня 2018 року, залишеним в силі постановою Чернігівського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування. Третіми особами в даній справі були зазначені приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова О.С. та ОСОБА_1 (а.с.29-30, 31-33).

З довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. від 07 листопада 2018 року спадкова справа №3-2017 закрита у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки спадкоємця з померлою та на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року (а.с.83).

Відповідно заяви, посвідченої нотаріусом м.Москви ОСОБА_8 24 серпня 2016 року, ОСОБА_1 повідомляє нотаріальну контору, що вона приймає спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.108). Заява була надіслана поштою, «заказним» листом без повідомлення про вручення, що підтверджується копією квитанції відділення поштового зв`язку №11 ФГУП «Пошта Росії» м. Москви від 26 серпня 2016 року (а.с.109).

Відповідно до листа Другої Чернігівської нотаріальної контори від 01 квітня 2019 року при перевірці журналів реєстрації вхідних документів за період з 01 серпня 2016 року по 28 грудня 2016 року та 03 січня 2017 року по 15 лютого 2017 року заява ОСОБА_1 , про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не надходила; спадкова справа до майна померлої 2016 року ОСОБА_3 в Другій Чернігівській нотаріальній конторі не заводилась (а.с.158).

Згідно з довідок Відділу МВС РФ по місту Ноябрську від 04 січня 2018 року позивач працює в відділі МВС РФ по місту Ноябрську МВС Росії на посаді слідчого організаційно-зонального відділення з 21 серпня 2006 року по сьогоднішній день; в період з 01 серпня 2016 року по сьогоднішній день відпустка їй не надавалась (а.с.110-111).

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 лютого 2019 року, відомостей про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 по теперішній час не виявлено (а.с.102).

За правилами ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом даної норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_3 та є спадкоємцем першої черги. Оскільки вона на час смерті матері не була зареєстрована і не проживала разом із спадкодавцем, але бажала прийняти спадщину, що підтверджується відповідною заявою, посвідченої нотаріусом м.Москва ОСОБА_8 24 серпня 2016 року, відповідно до вимог передбачених ст.ст.1269, 1270 ЦК України вона звернулася в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори, проте з незалежних від неї причин дана заява не була отримана та зареєстрована в Другій Чернігівській нотаріальній конторі.

Відповідно до п. 3.23. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Отже доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції доведено звернення нею з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк поштою, частково знайшли своє підтвердження.

Разом з тим матеріалами справи підтверджується факт неотримання вказаної заяви ОСОБА_1 , направленої поштою, Другою Чернігівською держнотконторою.

Також апеляційний суд приймає до уваги й ту обставину, що позивач не лише проживає в Російській Федерації, а й працює в органах МВС РФ та з 2016 року по сьогоднішній день не використовувала відпусток, а також через складні відносини між країнами та роль у цьому правоохоронних органів, не має змоги приїхати до України і ця обставина створила перешкоди позивачу у можливості відстежити направлену нею заяву до нотаріуса та вжити заходів для своєчасного звернення про прийняття спадщини.

За сукупності вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, та вважає за необхідне визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини у відповідності до положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності посилання суду першої інстанції на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, також приймається судом до уваги, оскільки вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. В даному випадку, позивач двічі зверталась з заявою про прийняття спадщини та у кожному з двох випадків звернення відсутня висвітлена позиція отримувачів цих звернень. Дійсно, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. не вчинено ніяких нотаріальних дій, чим фактично відмовлено позивачу у відкритті спадщини. В той же час, місцевий суд вважав такі доводи позивача необґрунтованими.

Доводи відзиву Чернігівської міської ради не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема вбачається, 24 серпня 2016 року ОСОБА_1 повідомляє нотаріальну контору, що вона приймає спадщину, 03 грудня 2017 року ОСОБА_1 надала довіреність ОСОБА_9 . отримати в нотаріальній конторі м.Чернігова свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері (а.с.135), тобто вчиняла дії, направлені на отримання спадщини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи позивачу у задоволенні позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач надала достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини після смерті матері, а тому її позов підлягає задоволенню.

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. а при поданні апеляційної скарги - 1057 грн 20 коп., а разом 1762 грн. Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, слід відшкодувати понесені нею судові витрати. Проте, враховуючи, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем, та не може бути належним відповідачем по справі, у задоволенні позовних вимог до нього належить відмовити, а судовий збір в сумі 881 грн. (1762 : 2) слід стягнути з Чернігівської міської ради.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2019 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство Російська Федерація, паспорт НОМЕР_2 , виданий ОВД Барабинського району Новосибірської області, Російська Федерація, ІНФОРМАЦІЯ_6 лютого 2002 року, зареєстрована: АДРЕСА_2 ) додатковий строк тривалістю в два місяці, з дня набрання цією постановою законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Чернігівської міської ради (, м.Чернігів, вул.Магістратська, 4) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство Російська Федерація, паспорт НОМЕР_2 , виданий ОВД Барабинського району Новосибірської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 лютого 2002 року, зареєстрована: АДРЕСА_2 ) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. у відшкодування понесених судових витрат в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: