Справа № 336/1278/19
Пр. № 2/336/1752/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові зазначила, що є бабкою дівчини, чия мати ОСОБА_4 , яка доводилась позивачці донькою, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Відповідач є батьком дівчинки, який перебував у шлюбі з її матір`ю до 20 грудня 2011 року, коли шлюб було розірвано на підставі рішення суду. Фактично ж шлюбні стосунки батьки дитини припинили ще в травні 2010 року. З означеного часу дівчинка проживала з мамою, а після її смерті - з бабкою та дідом, які в теперішній час опікуються онукою. Відповідач повністю усунувся від участі у вихованні дитини з часу розставання батьків року, не виказує жодного бажання бачитися з дівчинкою, не цікавиться життєвими обставинами дитини; не відвідує навчальний заклад, де навчається дівчинка. Позивач та її чоловік утримують онуку, піклуються про її фізичний і духовний розвиток, створюють необхідні для її гідної життєдіяльності умови.

На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини.

Ухвалою судді від 05.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 10.05.2019 року до участі в справі в якості третіх осіб залучені орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району.

В судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Представники третіх осіб - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування, районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування - звернулися до суду з аналогічною заявою.

Відповідач також надав заяву про вирішення справи у його відсутність, яка містить повне визнання позову.

Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Позивач доводиться бабкою ОСОБА_3 , мати дівчинки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій.

Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України.

Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 38) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо дитини з боку відповідача на тлі належних умов для проживання і духовного розвитку дитини, створених позивачем, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав; акт обстеження умов проживання(а. с. 14); інформація про відсутність батьківської турботи з боку відповідача під час навчання дитини та її лікування в медичних закладах (а. с. 12, 13), - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов`язків з виховання та утримання дівчинки.

За вказаних обставин позбавлення батьківських прав, на думку суду, не зашкодить інтересам гармонійного розвитку дитини.

Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дітей, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, попередньо оплачений позивачем, належить стягнути з відповідача на її користь

Керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ідентифікаційний НОМЕР_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Щаслива