Дата документу 27.08.2019 Справа № 320/9466/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________
Справа № 22-ц/807/2060/19 Головуючий у 1-й інстанції: Бахаєв І.М.
Є.У.№ 320/9466/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та стягнення грошової компенсації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та стягнення грошової компенсації. Зазначала, що з 04.09.2010 по 06.01.2015 сторони перебували у шлюбі, в період якого за спільні кошти у спільну сумісну власність придбали майно на загальну суму 82 550 грн., а саме:

шафу-купе,вартістю 10 000,00 грн.;

ліжко, вартістю 3 000,00 грн.;

комод, вартістю 1 500,00 грн.;

2 пилососи, загальною вартістю 1 400,00 грн.;

2 телевізори, загальною вартістю 2 400 грн.;

мікрохвильову піч, вартістю 800,00 грн.;

пральну машину, вартістю 3 000,00 грн.,

міжкімнатні двері в кількості 2 шт., загальною вартістю 2 000,00 грн.;

вікна та двері на балкон, вартістю 6 300,00 грн.;

вхідні двері, вартістю 3 000,00 грн.;

кахель у ванну кімнату, шпалери у спальню і дитячу кімнату, лінолеум на кухню,сантехніку на загальну суму 15 000,00 грн.;

газовий та водяний лічильники, кран, різьбу, згін, на загальну суму - 2 000,00 грн.;

1540 метрів електричного дроту, вартістю 1 050,00 грн.;

розетки та вимикачі, вартістю 300,00 грн.;

пластикову стелю, вартістю 2 000,00 грн.;

облаштували квартиру індивідуальним опаленням, вартістю 30 000,00 грн.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу все спільно набуте майно залишилося у відповідача, а також на недосягнення сторонами згоди щодо розподілу вказаного майна, просила суд на підставі ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок належної їй Ѕ частки у спільному майні подружжя в загальній сумі 41 275 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів в розмірі 41 275 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в період шлюбу за спільні кошти сторони придбали меблі, побутову техніку, вікна, двері, сантехніку, шпалери, які після розірвання шлюбу залишилися в квартирі відповідача, а тому в порядку поділу спільного майна подружжя останній має сплатити на користь позивача компенсацію вартості Ѕ частки у спільному майні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував того факту, що згідно норм діючого законодавства поділ майна подружжя в натурі відбувається лише за згодою обох сторін, він на поділ майна в натурі згоди не давав. Вважає, що суд дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам.

ОСОБА_1 відповідно до норм ст. 360 ЦПК України надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на її необґрунтованість.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тощо, що перелік майна, який зазначений в позовній заяві, є спільним майном подружжя, яке було набуте в період шлюбу, а тому вказане майно підлягає поділу у відповідності до норм статей 69, 70, 63 СК України та статті 372 ЦК України шляхом стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки спірного майна.

Проте в повній мірі погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Встановлено, що сторони з 04.09.2010 по 06.01.2015 перебували у шлюбі (а.с.6,7).

В період шлюбу за спільні кошти у спільну сумісну власність сторони придбали меблі і побутову техніку на загальну суму 22 100 грн., а також здійснили ремонт в квартирі, в якій постійно проживали і були зареєстровані, і яка на праві власності належить відповідачеві.

Витрати на поліпшення житла сторін, а саме: на придбання шпалер, дверей, вікон, сантехніки, облаштування автономного опалення, приладів обліку тощо склали 60 450 грн.

Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що придбані сторонами меблі і побутова техніка на суму 22 100 грн. є спільним майном сторін, яке підлягає поділу між ними в рівних частках, суд помилково визнав вікна, двері, шпалери, кахель, систему автономного опалення тощо спільним майном подружжя, оскільки відповідно до ст.187 ЦК України вказане майно є складовою частиною квартири, яка належить відповідачеві на праві приватної власності.

Суд першої інстанції не врахував, що член сім`ї власника квартири, який брав участь у придбанні будівельних і інших матеріалів при проведені ремонтних робіт в квартирі, не набуває з цих підстав право власності ані на частку у квартирі, ані на будівельні матеріали, вікна, двері, тощо, які використовувалися або замінювалися при проведені ремонту.

Такий член сім`ї вправі вимагати відшкодування витрат на ремонт, якщо допомога в ньому не була безоплатною й розмір її перевищував обов`язок щодо участі у витратах на утримання квартири, її ремонт, покладений на нього ст.156 ЖК України.

Оскільки понесені сторонами витрати на суму 60 450 грн. не є спільним майном подружжя, ОСОБА_1 не заявлялися вимоги про відшкодування витрат на ремонт належної відповідачеві квартири, не надавала доказів на підтвердження того, що її участь у проведенні ремонту не була безоплатною і що розмір витрат перевищував обов`язок щодо її участі в утриманні і ремонті квартири, покладений на неї ст.165 ЖК України, передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 Ѕ частки вартості таких витрат суд першої інстанції не мав.

Вирішуючи питання про стягнення грошової компенсації, суд керувався тим, що з 2014 року побутова техніка і меблі, які замовлялися в індивідуальному порядку під габарит квартири, знаходяться у користуванні відповідача, а тому останній має компенсувати позивачці Ѕ частку їх вартості.

Колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вони не суперечать приписам ст.ст. 63, 70,71 СК України, принципам розумності і справедливості.

Доводи відповідача про те, що меблі і побутова техніка були подаровані його родичами в день весілля особисто йому, є неспроможними, оскільки належними і допустимими доказами не підтверджені.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 050 грн. компенсація вартості Ѕ частки меблів і побутової техніки. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені сторонами витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій підлягають перерозподілу пропорційно частці задоволених позовних вимог і вимог апеляційної скарги. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 171, 33 грн. компенсації судового збору, сплаченого останньою у суді першої інстанції. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 702, 99 грн. компенсації зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції. З урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України після взаємозаліку сума компенсації, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 становить 531, 66 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , в рахунок компенсації вартості Ѕ частки у спільному майні подружжя 11 050, 00 (одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , компенсацію судових витрат з оплати судового збору 531,66 грн. (п`ятсот тридцять одну гривню 66 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: