Справа № 350/2097/18
Провадження № 22-ц/4808/899/19
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ясеньської сільської ради Рожнятівського району та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 07 травня 2019 року, ухвалене суддею Бейко А. М. у м.Рожнятів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ясеньської сільської ради Рожнятівського району та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року затверджено ОСОБА_1 . проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність. Вказує, що дане рішення суперечить рішенню Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2009 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 ще у 2009 році претендувала на частину ділянки загального користування (дороги), тому п. 3.1 рішення сільради від 05 липня 2009 року в частині відмови ОСОБА_3 передати їй в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1230 га визнавався судом законним. Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 листопада 2017 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року скасовано і залишено в силі постанову Рожнятівського районного суду від 23 грудня 2016 року, якою визнано недійсним рішення сесії Ясенської сільської ради від 09 червня 2014 року про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1244 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування, що підтверджено генеральним планом забудови с. Ясень Рожнятівського району, схемою місця розташування ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будівельним паспортом, рішенням Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2009 року, державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07 липня 2008 року, просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 07 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до Ясеньської сільської ради Рожнятівського району та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2018 року, а саме заборону державному реєстратору вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,1236 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, в частині скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що в матеріалах справа відсутнє його клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Крім того, дана справа на даний час розглядається Верховним Судом, що підтверджується ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року про відкриття провадження в справі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила доводи апеляційної скаги, просить залишити цю скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що представник ОСОБА_2 подав клопотання про залишення без розгляду позовну заяву. Згідно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Також судом встановлено, що 05.11.2018 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області винесено ухвалу про забезпечення позову якою заборонено державному реєстратору вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,1236 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 . Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову..

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ясеньської сільської ради Рожнятівського району та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року.

05 листопада 2018 року ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області забезпечено позов та заборонено державному реєстратору вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,1236 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуовування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с.28)

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

06 травня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ошуст С.Є. подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.69).

За змістом ч.ч. 1, 4, 5,9,10 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно врахував, що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки за заявою ОСОБА_2 його позовну заяву залишено без розгляду.

Суд відхиляє доводи апеляційної про відсутність його клопотання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки в силу вимог статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Ухвалу Рожнятівського районного суду від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова в касаційному порядку оскарження не підлягає.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський