Провадження №2/523/4336/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області (65102, м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, 36-Г) про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та просить суд:

- скасувати постанову головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. серія та номер ВП №45285196 від 31.10.2014 року, якою був накладений арешт на майно боржника ОСОБА_1 та заборони його відчуження.

Вирішуючи питання про відкриття провадження суддею встановлено, що представник позивача, як на підставу звернення до суду з позовом, посилається на те, що після перегляду судового рішення Малиновським районним судом м.Одеси по справі №2/1519/1544/11, за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим.

Однак за час перегляду судового рішення 31.10.2014 року, на підставі виконавчого листа №2-1544/11 (стягувач-УкрСиббанк, боржник- ОСОБА_1 ) відкрито виконавче провадження №45285196 та постановою головного державного виконавця був накладений арешт на майно боржника та заборона його відчуження.

Представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача - другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про скасування арешту, накладеного за виконавчими провадженнями №45285196 №46264990 у зв`язку із скасуванням рішення та виключення ОСОБА_1 з переліку боржників. На що отримав відповідь про неможливість зняття арештів майна через знищення виконавчих проваджень.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст.12,13 ЦПК і ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги пред`являються.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В порядку цивільного судочинства розглядаються позови про зняття арешту з майна, які можуть бути пред`явлені власником, а також особами, які володіють на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до абз. 2 п. 2 ПостановиПленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Також в порядку цивільного судочинства у відповідності зст. 447 ЦПК України розглядаються скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених у відповідності до цьогоКодексу.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суддею встановлено, що позов поданий не з підстав виникнення спору про право власності на арештоване майно, а майно було арештоване саме як власність позивача ОСОБА_1 та ним оскаржуються дії (бездіяльність) державного виконавця щодо виконання судового рішення, постановленого у відповідності до приписів ЦПК України.

З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), не погоджується з діями відповідача щодо не зняття арешту з майна, однак, звернувся до суду у порядку цивільного судочинства в позовному провадженні. Проте, порядок, підстави та строки оскарження такої постанови встановлені розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, які є спеціальними по відношенню до інших норм процесуального права, а тому такі вимоги підлягають розгляду саме в порядку розділу VII ЦПК України.

Відповідно до п.1 Постанови № 5 від 3 червня 2016 року пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Пунктом 5 постанови № 5 від 3 червня 2016 року пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», передбачено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимогстатті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК.

ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 10.11.2018року) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що позивач, як сторона виконавчого провадження, просить суд скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на майно позивача, а отже вчинити дії в ході виконавчого провадження ВП № 45285196, то даний спір підлягає розгляду шляхом подачі скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця у порядку, встановленому ст.ст. 447 ЦПК України, або в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, спір в частині скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно дост.447-449 ЦПК України позивач має право звернутися із скаргою до суду на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 186,447-448 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися зі скаргою до суду в порядку передбаченому ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, через Суворовський районний суд м.Одеси.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 20.08.2019 року.

Суддя :