ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6852/17
Провадження № 22-ц/4820/1609/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 М ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року ( ОСОБА_5 ) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати - ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина на 59/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 . Позивачка та її рідний брат ОСОБА_6 , син покійної ОСОБА_7 , який є відповідачем у справі, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. ОСОБА_1 - про прийняття спадщини за заповітом від 28.05.2009 року, а ОСОБА_6 на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 умисно перешкоджав спадкодавиці користуватися своєю власністю, а саме частиною житлового будинку, яка була успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих неприязних відносин спричинив спадкодавиці тілесні ушкодження, ухилявся від допомоги спадкодавцю, яка була людиною похилого віку, хворіла та перебувала у безпорадному стані, позивачка просила усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом на обов`язкову частку незалежно від заповіту на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що із сукупності необхідних обставин для усунення від права на спадкування, позивачем не доведено ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було взято до уваги, що за час життя її матір (спадкодавець) та відповідач перебували у тривалих неприязних стосунках, зокрема, відповідач чинив матері перешкоди у користуванні належним їй майном, у зв`язку з чим вона змушена була звертатися до суду за захистом порушених прав. Неодноразово відповідач вчиняв відносно матері моральне та фізичне насилля, за що був засуджений вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2014 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02.02.2015 року. Спадкодавець з 2009 року перебуваючи у безпорадному стані потребувала сторонньої допомоги, разом з тим, відповідач мав можливість їй таку допомогу надавати до липня 2016 року, оскільки його фізичний стан не був обмежений. Вважає помилковим висновок суду щодо неможливості відповідачем надавати допомогу спадкодавиці, оскільки судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 отримував внаслідок своїх умисних дій пенсійне забезпечення як в Російській Федерації так і в Україні, а тому мав можливість надавати будь-яку матеріальну допомогу матері. Зазначає, що є не обґрунтованим висновок суду щодо недоведеності нею того, що спадкодавиця зверталась до сина ОСОБА_6 по допомогу, а відповідач відмовив від надання допомоги. Водночас вказує, що між ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_6 були неприязні відносини, а тому ставити питання про допомогу відповідача було неможливо.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_6 не надходило.

В судовому засіданні апелянт та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Статтями 202, 203 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 59/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є співвласниками будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 . Фактично проживали у зазначеному будинку, в різних його частинах, спадкодавець та відповідач. З 2008 року по день смерті ОСОБА_7 , між нею та її сином ОСОБА_6 склалися неприязні відносини у зв`язку з розподілом майна, яке залишилося після смерті, відповідно, чоловіка та батька, ОСОБА_8 .

Відповідно до заповіту, посвідченого 28 травня 2009 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М., за життя ОСОБА_7 заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 , з заявами про прийняття спадщини після її смерті за заповітом звернулася ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. Приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського суду Рудяк Т.В. заведена спадкова справа №94/2017.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи №174 від 20.03.2019 р., враховуючи хвороби, виявлені у ОСОБА_7 : атеросклеротичний кардіосклероз з миготливою аритмією, шлуночковими екстрасистолами, ішемічна хвороба серця з гіпертонічною хворобою ІІ ст. 2 ст., ризик високий, серцева недостатність ВВА-Б ст., фібриляція передсердь, хронічний пієлонефрит, хронічна ниркова недостатність І-ІІ ст., деформуючий остеартроз колінних суглобів, ОСОБА_7 у період з 2009 р. по день її смерті самостійно забезпечити умови свого життя без потреби стороннього догляду не могла.

Згідно договору про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) відділення соціальної допомоги вдома одинокого (проживаючого самотньо) громадянина від 15.02.2016 р., територіальний центр прийняв на обслуговування у відділення соціальної допомоги вдома на період з 15.02.2016 р. по 15.02.2017 р. ОСОБА_7 , з кількістю відвідувань 1 раз на тиждень, для придбання продуктів харчування в магазині, придбання ліків в аптеці, інші послуги згідно картки потреб.

ОСОБА_6 за весь період до 30.06.2016 являвся людиною з інвалідністю 2 групи, з 30.06.2016 року по 31.07.2018 року йому була встановлена 1-Б група інвалідності, 25.06.2018 року - довічно 1-Б група інвалідності з потребою у сторонньому догляді. Отримував пенсію за інвалідністю за відповідною групою, розмір призначеної пенсії з 01.12.2017 року складав 1510,06 грн.

Проаналізувавши вимоги закону та оцінивши надані позивачем докази на підтвердження заявленої вимоги, зокрема й медичні документи, які констатують наявність відповідних захворювань у ОСОБА_7 , у зв`язку з якими спадкодавець самостійно забезпечити умови свого життя без потреби стороннього догляду не могла, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення відповідача ОСОБА_6 , який є спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині, від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк