Справа № 487/2025/19
Провадження № 2/487/1343/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.09.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь на підставі розписки борг у сумі 700 Євро, що еквівалентно 20706 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.01.2019 року позивач надав відповідачу грошову позику в розмірі 700 євро. Зазначена угода між сторонами була укладена у формі надання відповідачем розписки. Відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язувався повернути отримані ним кошти до 28.02.2019 року. Проте взятого зобов`язання не виконав, гроші на теперішній час позивачу не повернув. Відповідно до даних НБУ офіційний курс євро станом на 12.03.2019 року становить 29,58 грн. Таким чином, сума заборгованості у гривневому еквіваленті складає 20706,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач вказані грошові кошти позивачу не повернув, останній звернувся до суду з даним позовом.

Позивач до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено, що 10.01.2019 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 700 євро.

Відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язувався повернути отримані ним грошові кошти до 28.02.2019 року.

Вказані вище обставини підтверджуються борговою розпискою, яка знаходиться у позивача та містить підписи сторін.

Станом на день звернення до суду відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконав, грошові кошти позивачу не повернув.

Відповідно до даних Національного Банку України офіційний курс євро станом на 12.03.2019 року становив 29,58 грн.

За такого сума заборгованості у гривневому еквівалентні складає: 700 х 29,58 = 20706,00 грн.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, будь-яких заперечень або відзиву на позов не надав, враховуючи, що оригінал боргової розписки знаходиться у позивача, і останній надав його суду, а станом на 15.03.2019 року заборгованість відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049, 526, 530, 610, 625 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 700 євро, що еквівалентно 20706,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи..

Рішення складено 03.09.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт: НОМЕР_2 .

Суддя Т.А.Карташева