Провадження № 2/752/329/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18.06.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Пащенка М.В.,
представника позивача Мороз В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування будинком та виселення,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування будинком та виселення з будинку АДРЕСА_1 .
В подальшому представником позивача подана заява до розгляду справи по суті про залишення позовних вимог в частині до ОСОБА_5 без розгляду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником буд . АДРЕСА_1 .
Однак, на момент звернення до суду в квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Зазначені особи не є членами сім`ї власника будинку, з ними не укладався договір найму.
Позивач зазначає, що вона звернулась до відповідачів з письмовою вимогою про виселення та зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , однак, останні добровільно не виселились, не вчинили дій, необхідних для зняття з реєстраційного обліку за даною адресою.
Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, яка є власником будинку, з ними не укладався договір найму і їх право користування було пов`язано з правом власності колишнього власника. Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду з відміткою, що зазначені особи вибули.
За згодою представника позивача, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів, які повідомлялись належним чином про місце і час судового розгляду..
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.7).
На момент звернення до суду в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою, виданою «ЖЕД 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району» (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер і за заявою представника позивача позовні вимоги до нього були залишені без розгляду.
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї відповідно до ст. 64 ЖК України належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Тобто, закон пов`язує наявність у члена сім`ї власника будинку права користування жилим приміщенням лише за наявності такого права безпосередньо у власника.
Виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сім`ї на користування цим будинком.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 453/913/17, від 15.08.2018 р. у справі № 595/1271/16-ц.
Зміст права власності відповідно до ст. 317 ЦК України включає в себе право володіння, користування та розпорядження майном.
На підставі п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Тобто, закон пов`язує наявність права користування житлом у власника майна з наявністю права власності, а у членів сім`ї власника квартири - з наявністю такого права безпосередньо у власника.
На час розгляду справи власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Відповідачі у справі не є членами сім`ї ОСОБА_1 в розумінні ст. 64 ЖК України, будь-які угоди між сторонами щодо права користування будинком не укладались.
Право користування відповідачів зазначеним будинок було пов`язано з правом колишнього власника житла на даний будинок.
В силу положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі у справі втратили право користування буд . АДРЕСА_1 з припиненням права власності колишнього власника житла, членом сім`ї якого вони були, а отже право позивача, яке було порушено з боку відповідачів, підлягає захисту в судовому порядку шляхом позбавлення відповідачів права користування буд . АДРЕСА_1 та їх виселення, оскільки зазначені способи захисту порушеного права в даному випадку є ефективними та відновлюють права позивача в повному обсязі.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування будинком та виселення задовольнити.
Позбавити права користування будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП1НОМЕР_1), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП1НОМЕР_1), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1104 гривні в рівних частинах з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя