Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 601/388/16

провадження № 61-17593св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог заяви

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 орендну плату, що становить 12% від нормативної грошової оцінки землі в сумі 16 584 грн за 2012 - 2015 роки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки, яка розташована на території Чугалівської сільської ради. У 2009, 2010, 2011 роках Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікоген Україна» користувалося земельною ділянкою на території Чугалівської сільської ради, у тому числі й частиною його земельної ділянки, за що сплачувало орендну плату. З 2012 року виплата орендної плати припинилась.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 уклав договір оренди з Кременецькою районною державною адміністрацією (далі - Кременецька РДА) на 120,1937 га землі, до яких входить ділянка площею 1,94 га, що належить позивачу.

Вказував, що на його неодноразові звернення до відповідача з приводу оплати оренди його земельної ділянки, отримав відмову, оскільки останній сплачує орендну плату Кременецькій РДА.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 орендну плату, що становить 12% від нормативної грошової оцінки землі в сумі 16 584 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу орендну плату, оскільки 4 роки користується земельною ділянкою позивача площею 1,94 га.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасоване, у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає змісту порушеного права і є неефективним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу з суду першої інстанції.

На виконання вимог підпункту 4 першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року 18 квітня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Кременецької РДА № 546 від 12 вересня 2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 49 років для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих в постійне користування із земель сільськогосподарського призначення (рілля) загальною площею 149,4774 га, в тому числі: земельна ділянка площею 120,1937 га в урочищі «За дубиною» (землі запасу), земельна ділянка площею 29,2838 га в урочищі «Віленщина» (землі резервного фонду), що знаходяться за межами населеного пункту на території Чугалівської сільської ради.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року, визнано незаконним розпорядження Кременецької РДА № 590-од від 31 серпня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Чугалівської сільської ради» на 120,1937 га в частині земельної ділянки площею 1,94 га, що належить ОСОБА_1 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 12 серпня 1999 року.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №01/12 від 17 грудня 2012 року, укладений між Кременецькою РДА та ОСОБА_2 , який зареєстрований у відділі Держкомзему у Кременецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2012 року за №03454, у частині передачі земельної ділянки в оренду розміром 1,94 га, що належить ОСОБА_1 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 12 серпня 1999 року.

Судом установлено факт використання відповідачем згідно із спірними розпорядженням та договором оренди земельної ділянки частини земельної ділянки в розмірі 1,94 га, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на землю серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 1999 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, посилаючись на використання його земельної ділянки відповідачем протягом чотирьох років з порушенням вимог закону, просив стягнути з останнього орендну плату.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом (див. пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність між сторонами договірних зобов`язань, а відтак і підстав для стягнення з відповідача орендної плати за користування земельною ділянкою позивача на підставі Закону України «Про оренду землі» та статті 288 Податкового Кодексу України (на які позивач посилався, як на підставу позову), у зв'язку з чим правильно скасував рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції процедури ведення судового засідання і дослідження доказів у справі є безпідставними і ґрунтуються на власній інтерпретації вимог відповідних норм процесуального права та дій головуючого.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваного рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель