ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/2597/18 Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження №22-ц/819/664/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Пісоцька Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019р. у складі судді Францішка Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

26.07.2018р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя із врахуванням змін, поданих згідно заяви від 7.12.2018р., просив стягнути на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільно набутого майно у сумі 250057 грн.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що шлюб із відповідачем зареєстрований 20.11.2002р. На час подання позову шлюбні відносини припинені. Під час шлюбу набуто рухоме майно : трактор «Сінтай» вартістю 60 000 грн., оприскувач навісний - 8000 грн., культиватор - 6000 грн., плуг двухкорпусний-4000грн., пила циркулярна- 2000грн., станок плитко різ - 2500 грн., токарний станок по деревині - 3500 грн., ручна циркулярна пила- 3500грн., рубанок електричний 3500грн., шліфувальна машина 2000грн., станок полірувальний- 1500 грн., фуговочний станок - 3500 грн., скутер- 25 000грн., 3шт. поливних мотори загальною вартістю 6000 грн., оприскувач 1500 грн., оприскувач «Вайпер»-4000 грн., 500 шт. металевих дуг- 4000 грн., зернодробильна установка - 3000 грн., велосипед- 1500 грн., електричний лобзик- 2500грн., корова- 15000 грн., телиця- 7000 грн., свиноматка - 2500грн., причеп саморобний- 2000грн. Всього на суму 174 000грн.

Крім того на орендованому полі площею 0.50га у 2016р. посаджений та у 2017р. відповідачем зібрано врожай часнику, вартість якого становить 312 114 грн, виходячи із середньої врожайності за 2017р. Згідно статистичної довідки з орендованої площі зібрано 10 650 кг врожаю, загальною вартістю 312 114 грн., які підлягають поділу у рівних частинах.

Також поділу підлягають кошти, отримані ним у якості кредиту на потреби сім`ї в сумі 14 000грн, які він сплачує.

Загальна вартість набутого майна та грошових зобов`язань, використаних на користь сім`ї, становить 500 114 грн., із яких 1/2 частина становить 250 057 грн., які просив стягнути на свою користь.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019р. позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини набутого за час шлюбу майна у розмірі 250 057 грн. та судовий збір в сумі 2500,57 грн.

Судове рішення обґрунтовано тим, що доведеність набутого подружжям спільного майна, зазначеного у позовній заяві, встановлена судом та є підставою для стягнення на користь позивача компенсації вартості 1/2 його частини у розмірі 250 057грн. і понесених позивачем судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду у частині задоволення позовних вимог скасувати і постановити нове рішення та стягнути на її користь понесені судові витрати в сумі 3700 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що орендоване поле під посів часнику використовували не тільки їх сім`я, але й її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також сім`я її брата, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .. Оскільки врожай не був достатнім для покриття понесених витрат на вирощування часнику, прибуток отриманий не був. Крім того, позивач у вказаний період часу навчався та проживав у м. Херсоні. Судом не врахована статистична врожайність за 2017р.

Решта позовних вимог щодо набуття майна у спільну власність подружжя не підтверджена належними доказами, тоді як пояснення свідків щодо цього предмету спору не є належним доказом. Також позивачем не доведено використання на потреби сім`ї отриманих позивачем кредитних коштів, а тому підстави для стягнення витребуваних позивачем сум та кредитного зобов`язання відсутні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію права спільної власності подружжя на майно, набуте ними під час шлюбу, яке визнається їх спільною сумісною власністю.

У разі поділу такого майна за приписами ч.1 ст. 70 цього Кодексу частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Розглядаючи спір про поділ майна подружжя, суд має встановити обсяг спільно набутого майна на час припинення спільного ведення господарства та встановити час і джерела його придбання.

За загальним правилом, у відповідності до ч.3 ст. 370, ст. 364 та ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є спільною частковою власністю може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Компенсація співвласникові вартості частки спільного майна може бути надана лише за його згодою у випадку, коли виділ в натурі його частки не допускається законом або є неможливим ( ч.2 ст. 183ЦК).

Право спільної сумісної власності на окреме майно може бути заперечено одним із подружжя у судовому порядку. Обов`язок доведення обставин, що виключає таку спільну власність покладається на того із подружжя, котрий її заперечує. ( постанова ВС від 31.01.2019р. у справі № 689/23104/17).

Судом першої інстанції встановлено і визнано сторонами, що у шлюбі вони перебували із 20.11.2002р. та припили сімейні відносини із січні 2017р.

У відповідності до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як убачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивача у судових засіданнях, предметом поділу є рухоме майно, перелік та вартість якого визначені на його особистий розсуд на загальну суму 174 000 грн.

Доказом, що підтверджує наявність частини переліченого майна станом на час припинення сімейних відносин вже в суді апеляційної інстанції позивач надав довідку Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, де зазначено , що згідно господарської книги №1 с. Садово вул. Врожайна, 1 по господарському обліку за 2017р. зазначено господарство : корова- 1 гол., телиця до року- 1 гол., свині - 1 свиноматка.

Вартість вказаного господарства позивачем зазначена у позовній заяві, а саме : корова 15 000 грн., телиця-7000 грн., свиноматка 2500 грн. Проте відомості про живу вагу чи орієнтовний критерій такої оцінки позивач не надав.

Заперечуючи позовні вимоги у вказаній частині, відповідач ОСОБА_1 визнала наявність цієї худоби станом на час припинення сімейних відносин та пояснила, що після від`їзду позивача корову і телицю вона реалізувала живою вагою та отримала виручку за корову у сумі 4400 грн. ( 220 кг х 20 грн.) та за телицю 1500 грн. Виручка за продаж свині вагою 50 кг склала 2200 грн. ( 50х44 грн.) Визначення ціни обґрунтувала інформацією із сайту Украгроконсалт.

Враховуючи наведене, а також те, що станом на час вирішення спору відповідач реалізувала наведене вище майно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на компенсацію 1/2 частини вартості реалізованого майна.

Разом із тим, вимога позивача щодо стягнення Ѕ вартості цього майна у зазначеному ним розмірі не обґрунтована належними та допустимими доказами, тому не можна визнати правильним висновок суду першої інстанції про стягнення компенсації у витребуваному позивачем розмірі.

Таким чином, з урахуванням добровільного визнання відповідачем факту продажу частини спільного майна, згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України, звільняє позивача від доведення цих обставин. Щодо заявленої ним вартості майна, суд має врахувати ціну продажу, зазначену відповідачем з врахування наявної у широкому доступі інформації спеціалізованих сайтів.

Крім того, майном, що підлягало поділу за вимогою позивача були кошти, отримані від реалізації вирощеного у 2017 році часнику на земельній ділянці площею 0,50 га, засіяної восени 2016р. за його участі. При цьому позивач зазначав, що вартість вирощеного врожаю у 2017р. складала 312 114 грн, виходячи із середньостатистичної врожайності на цій земельній ділянці 5300 т. та із середньостатистичної вартості 58889,6 грн. за тонну.

Проте, згідно наданої ним довідки Головного управління статистики зазначена середньорічна врожайність часнику із відкритого ґрунту та його ціна визначені у 2016 році, тоді як предметом спору є ймовірність отримання доходу від врожаю, отриманому і реалізованому відповідачем у 2017році. ( а.с.9-10).

У суді апеляційної інстанції відповідач, заперечуючи цю частину позовних вимог та рішення суду про їх задоволення у повному обсязі, посилалась на те, що позивач приймав участь у посіві цієї культури, проте участі у вирощуванні і зборі врожаю не приймав. Всі ці роботи навесні та до часу збору врожаю у 2017р. проводились нею після припинення сімейних відносин із позивачем. Зазначила, що реалізувала 1 т часнику по ціні 18 грн за 1 кг.

На підтвердження своїх доводів надала інформацію сайту Агропортал, згідно якого продаж часнику виробником у Херсонській області пропонується по ціні 20 -25 грн. за кг.

В ході апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_7 пояснив, що придбав у ОСОБА_1 одну тонну часнику по ціні 18 грн. за кілограм. У неї залишилось близько 120 кг некондиційного, який він відмовився купувати.

При цьому апеляційний суд не приймає як доказ ціни продажу часнику, надану позивачем довідку від 11.03.2019р. щодо середньої врожайності часнику в Херсонській області у 2017р. - 36,1 ц/га та середньої ціни реалізації в сумі 41 486,6 грн. за тонну, оскільки вказанні статистичні данні не спростовують доводів ОСОБА_1 щодо розміру отриманого нею доходу від фактично реалізованого врожаю.

Крім того, доводи позивача щодо наявності решти рухомого майна, перелік та вартість якого зазначені у позовній заяві, не підтверджені жодними доказами. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт придбання зазначеного у позові майна підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_1 , однак доказів про те, що станом на час припинення сімейних відносини у січні 2017р. наведене рухоме майно було в наявності та на час вирішення спору щодо його поділу матеріали справи не містять. Також відсутні будь-які докази відносно індивідуальної ідентифікації трактора «Сінтай» та можливу його ціну 60 000грн. та скутера вартістю 25 000грн.

Заперечуючи вказану частину вимог, ОСОБА_1 зазначила, що трактор був придбаний за час шлюбу, проте на час припинення сімейних відносин був у непридатному для використання стані за цільовим призначенням. Цінності ніякої не мав, а тому був проданий нею за ціною металобрухту за 3000 грн.

Скутер був придбаний та наданий у користування сину позивача від попереднього його шлюбу. Останній розпоряджався ним на власний розсуд і у її користуванні на час припинення сімейних відносин із позивачем не перебував.

Позивач не надав суду доказів про те, що решта рухомого майна заявленого ним у позовній заяві, після припинення сімейних відносин залишилась у користуванні відповідача, тоді як остання заперечувала зазначені вимоги та стверджувала, що перелічені у позовній заяві інструменти, оприскувачі та решта рухомого майна у її користуванні не перебуває та факт його придбання під час шлюбу заперечує.

Також не надані докази про неможливість поділу цього майна в натурі у порядку, встановленому ч.1 ст. 367 ЦК України.

Суд першої інстанції наведеним обставинам справи належної оцінки не надав, не врахував норми права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а тому його висновок про задоволення позовних вимог та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки рухомого майна у зазначеному позивачем розмірі не ґрунтується на нормах законодавства та наявних у справі доказах.

Крім того, за змістом позовної заяви предметом поділу є 14 000 грн., отриманих позивачем як кредит у ПАТ «Пиватбанк», як зазначив позивач витрачених на потребу сім`ї, із яких 1/2 частину просив стягнути із відповідача.

При поділі майна враховуються і борги подружжя у зобов`язаннях, які виникли в інтересах сім`ї ( ч.4 ст.65 СУ України). У разі самостійного погашення боргу одним із подружжя за власні кошти, він може вимагати компенсації від іншого подружжя при розгляді спору про поділ майна у разі, якщо буде доведено, що отримані кошти використані в інтересах сім`ї.( постанова ВС від 18.04.2018р. у справі № 1601/6226/12).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі угоди із кредитором від 26.03.2007р. на ім`я позичальника ОСОБА_2 відкритий картковий рахунок із кредитним лімітом 14000 грн., який використовувався останнім протягом дії договору.

Із наданого позивачем рахунку руху коштів вбачається, що 8.12.2016р. позичальнику видана готівка у розмірі 2112,41 грн. після чого загальний залишок заборгованості за цим рахунком складав на вказану дату 6 346,90 грн. Решта готівкових коштів видані позичальнику за цим рахунком у період із 23 .01. 2017р. по 1. 11. 2017р. після припинення сімейних відносин.

За викладених обставин та за відсутності належних доказів про те, що отримані позивачем кредитні кошти у розмірі кредитного ліміту 14 000грн. до січня 2017р. були використані на потреби сім`ї, та повернуті позивачем за власний рахунок після розірвання шлюбних відносин, відсутні підстави для стягнення на його користь 1/2 частини отриманого кредиту відсутні.

Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення цієї частини позовних вимог не обґрунтований належними доказами та суперечить ч.4 ст.65 СК України.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції належить скасувати і постановити нове судове рішення.

Постановляючи нове рішення, апеляційний суд визнав доведеним, що до спільної власності подружжя слід віднести набуте під час шлюбу майно : корову- 1 гол., телицю до року- 1 гол., свиноматку - 1 гол. Суд також враховує, що поділ в натурі неможливий через реалізацію його відповідачем за загальною ціною 8100 грн.

Також до спільного майна належить віднести кошти, отримані відповідачем від реалізації однієї тони часнику вартістю 18 000грн. та кошти 3000 грн., отримані від продажу трактора після припинення сторонами спільного проживання.

При загальній вартості наведеного майна 29100 грн, компенсації на користь позивача підлягає 1/2 його частина у розмірі 14 550 грн.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо компенсації сторонам понесених ними судових витрат при сплаті судового збору, а саме : позивачем при поданні позову та загального розміру задоволених позовних вимог, сума, що підлягає стягненню на його користь із відповідача становить 144,55грн. Разом із тим, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір 3700 грн, тоді як із врахуванням задоволеної частини її вимог компенсації підлягає сума сплаченого збору 3486,14 грн.

З урахуванням викладеного та ч.10 ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_8 підлягає стягненню різниця понесених ОСОБА_1 витрат 3 341,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019р. скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільно набутого майна задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини спільно набутого майна в розмірі 14 550 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України різницю понесених судових витрат в сумі 3341,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови - 19.08.2019 рік.

Головуючий ______________ Н.В. Орловська

Судді ______________ О.В. Кутурланова

_____________ В.В. Майданік