Справа № 161/4005/19 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/800/19 Категорія: 1 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - Романюка Л .С.,

представника відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи - Ільків С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «Сенс» до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «Сенс» - Романюка Леоніда Сергійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сенс» (далі - позивач, ТзОВ ВКФ «Сенс») звернулося в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, який обґрунтований тим, що на виконанні державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 33150977 з примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 липня 2009 року, яким солідарно стягнуто з ТзОВ ВКФ «Сенс» та поручителя ОСОБА_4 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 813 679,91 грн кредитної заборгованості.

30 листопада 2018 року та 06 грудня 2018 року представник позивача направляв до відділу державної виконавчої служби заяви про зупинення виконавчого провадження з тих підстав, що позивач звернувся з клопотанням до Ківерцівського районного суду Волинської області про заміну сторони виконавчого провадження.

07 грудня 2018 року відбулися прилюдні торги щодо описаного та арештованого майна боржника, переможцем яких став відповідач ОСОБА_2 .

Позивач вважає проведені прилюдні торги неправомірними з тих підстав, що державний виконавець не зупинив виконавче провадження, хоча боржник подавав до суду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Також позивач зазначає, що складений звіт про оцінку майна є недійсним, оскільки минув шестимісячний строк його дії, а державний виконавець самовільно визначив початкову ціну продажу майна.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсними результати прилюдних торгів у виконавчому провадженні за № 33150977, які оформлені протоколом № 374558 від 07 грудня 2018 року про проведення електронних торгів та актом від 03 січня 2019 року про реалізацію предмета іпотеки - адміністративно-складських приміщень (В-2), загальною площею 755,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року в даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог товариства.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник відповідача та представник третьої особи апеляційну скаргу заперечили та просили скаргу залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2008 року між Акціонерним товариством «Індекс-Банк» в особі заступника директора філії «Волинська дирекція» АТ «Індекс-Банк» та ТзОВ «Виробничо-комерційна фірма «Сенс» був укладений кредитний договір № 8/21/08-кі, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 100 000 доларів США на розвиток бізнесу з терміном користування кредитом з 24 вересня 2008 року по 23 вересня 2018 року з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14 % річних.

В цей же день 24 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/21/08-кі між банком та ТзОВ «Виробничо-комерційна фірма «Сенс» був укладений договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку було передано іпотечне майно, а саме: адміністративно-складські приміщення площею 755,1 м.кв., які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 березня 2009 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Вказані вище обставини встановлені рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 травня 2009 року у цивільній справі № 2-567/2009 року.

Цим рішенням суду постановлено стягнути солідарно з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сенс» та поручителя ОСОБА_4 в користь Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» в особі філії Волинська дирекція АТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 813 679,91 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Сенс» та ОСОБА_4 в користь АТ «Індустріально-експортний банк» в особі філії Волинська дирекція Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» з кожного по 850 грн судових витрат та по 15 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Із матеріалів справи убачається, що 20 червня 2012 року постановою посадової особи відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого Ківерцівським районним судом про солідарне стягнення із ТзОВ КВФ «Сенс» та поручителя ОСОБА_4 813679,91 грн заборгованості за кредитним договором (а.с.11, 112).

Постановою заступника начальника Другого відділу ДВС м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 21 листопада 2016 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для оцінки нерухомого майна (а.с.12, 75).

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності про оцінку описаного та арештованого адміністративно-складського приміщення від 12 травня 2017 року ринкова вартість зазначеного нерухомого майна загальною площею 755,1 кв.м. складає 1 512 088,00 грн (а.с.15, 76).

Судом, крім того, встановлено, що спірне нерухоме майно було передано на реалізацію на прилюдних торгах ще у липні 2017 року (а.с.77), виконавчі дії неодноразово зупинялося за ініціативою позивача.

Як убачається із протоколу проведення електроних торгів № 289133, електронні торги 06 жовтня 2017 року не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (а.с.82).

У періоди з 18 грудня 2017 року по 07 травня 2018 року, з 15 травня 2018 року по 21 листопада 2018 року виконавчі дії зупинялися на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 Закон України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поданням до суду заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні (а.с.85-86).

Також в судовому засіданні встановлено, що адміністративно-складські приміщення бул реалізовані 07 грудня 2018 року на прилюдних торгах за початковою ціною у розмірі 1 209 670,40 грн, про що Державним підприємством «Сетам», яке організовувало прилюдні торги, оформлений протокол проведення електронних торгів № 374559 (а.с.24-25).

Позивач просить визнати результати прилюдних торгів недійсними, оскільки вважає, що державним виконавцем було порушено його обов`язок щодо зупинення виконавчого провадження, а також вважає, що звіт про оцінку нерухомого майна є недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариства, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги були проведені з дотриманням встановленого законом порядку, а тому підстави для визнання результатів прилюдних торгів недійсними відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Щодо доводів позовної заяви про те, що державний виконавець був зобов`язаний відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) зупинити вчинення виконавчих дій у зв`язку із зверненням до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, слід зазначити наступне.

Пункт 5 частини 1 статті 34 Закону передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Частиною 3 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

В свою чергою, частиною 2 - 5 статті 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Отже, за положеннями зазначених вимог закону суд має право відмовити у захисті цивільного права, у разі вчинення потерпілою особою дій, які свідчить про зловживання нею своїми правами.

Згідно з частиною першою статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Вказане положення національного законодавства є чітким, зрозумілим, розширеному тлумаченню не підлягає, а тому відповідає критерію «якості закону», що використовується у судовій практиці Європейського суду з прав людини.

Як було встановлено судом, підставою для зупинення вчинення виконавчих дій були неодноразові заяви позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні, які стосувалися договорів позивача (боржника) з ТзОВ «Статор», без отримання на це згоди кредитора у зобов`язанні (третьої особи).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що незадоволення заяви боржника щодо зупинення виконавчого провадження не може бути підставою для визнання результатів прилюдних торгів недійсними.

Також не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що результати прилюдних торгів є недійсними, оскільки при їх проведенні був врахований недійсний звіт про оцінку майна.

Частина 6 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Із матеріалів справи убачається, що спірне нерухоме майно було передано на реалізацію у липні 2017 року (а.с.121-122). Перші електронні торги були проведені 06 жовтня 2017 року (а.с.124). Звіт про оцінку майна був складений 12 травня 2017 року (а.с.76).

Таким чином, на час проведення перших електронних торгів 06 жовтня 2017 року звіт про оцінку нерухомого майна у виконавчому провадженні був дійсним.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неналежного визначення ціни продажу нерухомого майна, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах.

Положення частини 5 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на яке посилається позивач, у даному випадку не застосовується, оскільки норми Закону України «Про іпотеку» є спеціальними для правовідносин, які стосуються звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що початкова ціна на перших прилюдних торгах становила 1 512 088,00 грн, тобто на рівні ринкової вартості майна, яка була визначена у звіті про оцінку нерухомого майна (а.с.82). На других торгах початкова ціна була визначена у розмірі 80 відсотків початкової ціни на перших торгах, а саме: 1 209 670,40 грн, що відповідає приписам частини 2 статті 49 Закону України «Про іпотеку» (а.с.24).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що місцевий суд обгрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про визнання результатів прилюдних торгів недійсними.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «Сенс» - Романюка Леоніда Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді