У Х В А Л А

06 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 624/789/17

Провадження № 22-ц/818/4834/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Бровченка І.О.,

суддів колегії: Бурлаки І.В., Колтунової А.І.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Насінневе» на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року в складі судді Куст Н.М. за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Насінневе» про дострокове розірвання договору оренди землі,

встановив:

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року клопотання представника позивача та ПрАТ «Насінневе» про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Насінневе» про дострокове розірвання договору оренди землі до перегляду ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року в порядку апеляційного провадження.

15 серпня 2019 року до Харківського апеляційного суду ПрАТ «Насінневе» засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду.

02 вересня 2019 року вказана справа надійшла до Харківського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Насінневе» просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги та поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що в судове засідання, призначене на 16 квітня 2018 року ПрАТ «Насінневе» не викликалось, оскаржувана ухвала йому не була вручена, зі змістом ухвали ПрАТ «Насінневе» ознайомилось 12 серпня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Насінневе» було повідомлено про судове засідання, призначене на 16 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 62). Крім того, Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Насінневе» було повідомлено про судове засідання, призначене на 16 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 62). Крім того, представником ПрАТ «Насінневе» Удовицьким Є.М. 16 квітня 2018 року подано клопотання про зупинення провадження у справі № 624/789/17 до перегляду ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року по зазначеній справі в порядку апеляційного провадження (а.с. 66), а також клопотання, яким просив провести судовий розгляд за відсутністю представника ПрАТ «Насінневе», повідомити про дату, час та місце наступного судового засідання (а.с. 67). Крім того, в ухвалі Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року зазначено, що ухвалою суду від 16 квітня 2018 року провадження у справі зупинено в зв`язку з переглядом ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року в порядку апеляційного провадження. В клопотанні про відкладення судового засідання, призначеного на 31 жовтня 2018 року, представник ПрАТ «Насінневе» Філімонова О.М. зазначає, що відповідну ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області отримано 25 жовтня 2018 року (а.с. 100), тобто апелянту було відомо про прийняття 16 квітня 2018 року Кегичівським районним судом ухвали про зупинення провадження у справі. ПрАТ «Насінневе» ОСОБА_2 16 квітня 2018 року подано клопотання про зупинення провадження у справі № 624/789/17 до перегляду ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року по зазначеній справі в порядку апеляційного провадження (а.с. 66), а також клопотання, яким просив провести судовий розгляд за відсутністю представника ПрАТ «Насінневе», повідомити про дату, час та місце наступного судового засідання (а.с. 67). Крім того, в ухвалі Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року зазначено, що ухвалою суду від 16 квітня 2018 року провадження у справі зупинено в зв`язку з переглядом ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року в порядку апеляційного провадження. В клопотанні про відкладення судового засідання, призначеного на 31 жовтня 2018 року, представник ПрАТ «Насінневе» Філімонова О.М. зазначає, що відповідну ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області отримано 25 жовтня 2018 року (а.с. 100), тобто апелянту було відомо про прийняття 16 квітня 2018 року Кегичівським районним судом ухвали про зупинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, апелянта було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, апеляційна скарга на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року подана ПрАТ «Насінневе» засобами поштового зв`язку 15 серпня 2019 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення. Обставин пропуску строку внаслідок виникнення непереборної сили ПрАТ «Насінневе» не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами.

Також в апеляційній скарзі апелянт посилається на клопотання про призначення експертизи та ухвалу суду, якою було призначено експертизу. Однак жодного документа щодо призначення експертизи матеріали справи не містять. Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року задоволено клопотання ПрАТ « Насінневе» про зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим відповідачу було відомо обставини справи та підстави зупинення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує сторону самостійно цікавитися перебігом розгляду його справи. Тривала відсутність такого інтересу свідчить про його небажання добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Таким чином, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено обов`язок сторони, яка задіяна в ході судового розгляду справи з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 ст. 123 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно вимог частини 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керується положеннями частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу було подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Насінневе» на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Насінневе» про дострокове розірвання договору оренди землі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова