Справа № 447/593/18 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/1377/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області в складі судді Карбовніка І.М. від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24 вересня 2018 року позов задоволено. Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1500 грн. починаючи з дня звернення позивачки до суду з 12.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким постановити стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів в розмірі по 1100 грн., які підлягають індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає рішення необґрунтованим, незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справ, судом не повною мірою з`ясовано вагомі обставини. Зазначає, що суд не звернувся до відповідного органу (адресно-довідкового підрозділу відповідного сектору Державної міграційної служби) для отримання інформації про реєстрацію його місця проживання/перебування через що він був позбавлений можливості ознайомитись з позовною заявою та додатками до неї, які були покладені в основу ухваленого судового рішення, надати свої пояснення, клопотання перед судом та подати відзив, заперечення проти позовних вимог. Звертає увагу, що в судовому засіданні при перегляді заочного рішення він зазначив, що на даний час ніде не працює, не має стабільного доходу. Зазначає, що йому 57 років, роботу знайти нелегко, адже переважно на роботу беруть молодь, крім того у нього часті проблеми зі здоров`ям, зокрема з серцем. Вказує на те, що аліменти в сумі 1500 грн. щомісячно є занадто великою і непосильною сумою для нього. Вважає, що суд не врахував його матеріальне становище та постановив необ`єктивне, необґрунтоване і несправедливе рішення в інтересах виключно позивачки.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги та відзиву на неї, відповіді на відзив колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.180, ч. 1, 2 ст. 182, ч.3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, СК України, чт. 281, ч.2 ст. 247 ЦПК України, та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвам про його народження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не має непостійного місця праці та доходу, однак є працездатним, може надавати матеріальну допомогу дитині, інших обставин, які б звільнили відповідача від аліментного обов`язку не встановлено, тому на утримання дитини з нього слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду - немає.

12.03.2018р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.), які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що дитина перебуває на її утриманні, вона сама займається її вихованням, створенням для дочки належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Знаючи, що дочка потребує постійної батьківської уваги і матеріальної допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, самоусунувся від таких. Зазначає, що наскільки їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх та повнолітніх дітей, які навчаються, у відповідача немає. Наголошує, що відповідач не має постійного (офіційного) місця праці, має нерегулярний, мінливий дохід (тимчасові заробітки). У зв`язку з цим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Крім цього, із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено таке.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження дитини від 10.06.2019р.а.с. 8).

Донька сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується Довідкою ОСББ «Орхідея Плюс» №276 від 01.03.2018 року (а.с.9) та не заперечується відповідачем.

Дані про офіційні доходи сторін у матеріалах справи - відсутні.

Крім цього, відвідач вказує на те, що постійного місця праці не має, що не заперечувалось і позивачкою.

Також, позивачка вказує у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відповідач займається неофіційними перевезеннями пасажирів, в тому числі і за кордон, що відповідач - заперечує.

Відповідач визнав частково позов, вважає заявлений розмір аліментів в розмірі 1500 грн. надмірним для нього. Свою позицію мотивує тим, що встановлений судом розмір аліментів є несправедливим, адже він не працює, не має стабільного доходу і у нього проблеми зі здоров`ям. Просив суд задовольнити позов в межах стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1100 грн. щомісячно.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зважає на те, що: обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; відсутні дані про достовірні доходи сторін як і про їх відсутність; те, що позивачка тривалий час проживає з дитиною та несе витрати по своєму утриманню та утриманні дитини самостійно; відповідач участі в утриманні дитини не приймає та обґрунтованих доводів з того приводу, що він хоч в якійсь мірі бере участь в утриманні дитини не навів та доказів цього не представив; відповідач є працездатною людиною у такого є мінливі та нерегулярні доходи, про що він частково самостійно вказує та наявність таких слід вважати очевидним, оскільки без таких його фізичне існування та реалізація ним прав та свобод була б неможливою (про те, що позивач має певні джерела доходів, які забезпечують його існування та можливість нести покладені на нього обов`язки, зокрема, і по утриманні його доньки свідчить і факт визнання ним позову частково та згода на сплату аліментів у розмірі 1100 грн. на місяць); відсутність достовірних даних про видатки позивачки на утримання дитини сторін; те, що відповідач визнав частково позов; те, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає на даний час 2118 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину та до кінця року зростатиме до 2218 грн.; те, що будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність зменшення розміру аліментів, рекомендованого до стягнення відповідачем не надано, - колегія суддів вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання доньки сторін, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивачки визначений судом у розмірі 1500 грн. слід вважати достатнім, із врахуванням обставин встановлених судом та такий не є надмірним для відповідача.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду слід залишити без змін та підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 вересня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра