Номер провадження 2/754/5892/19
Справа №754/7824/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Ковтуненка В.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Музиченко Ю.В.

представника відповідача: Сахно Т.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельний кооператив «Хімік-14», Київської міської ради, третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельний кооператив «Хімік-14», Київської міської ради, третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Вимогами вказаного позову є: визнання права власності за позивачем на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який є її батьком. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на ОСОБА_4 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . По факту смерті спадкодавця ОСОБА_2 за зверненням із заявою про прийняття спадщини позивачкою, П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу за місцем знаходження спадщини: квартири АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців окрім позивача у ОСОБА_2 не має. На момент смерті ОСОБА_4 не була у шлюбі та інших дітей окрім батька не мала. Довідкою, виданою ЖБК «Хімік-14» на ім`я ОСОБА_4 підтверджено, що остання є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 , підтверджено внесення суми пайового внеску за квартиру в розмірі 10067,75 грн., яка була сплачена 01.01.1992 року у повному обсязі, що складає паєнакопичення. 08.04.2019 року позивачу ЖБК «Хімік-14» було видано довідку на ім`я ОСОБА_4 , де вказано, що вона є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 , якою також підтверджено внесення суми пайового внеску за квартиру в розмірі 10067,75 грн., яка була сплачена 01.01.1992 року у повному обсязі, що складає паєнакопичення. Таким чином, хоча й пайовий внесок у повному обсязі за квартиру було внесено станом на 01.01.1992 року вже після смерті ОСОБА_4 , проте внесення коштів як пайового внеску у повному обсязі за квартиру було прийнято обслуговуючим кооперативом ЖБК «Хімік-14» від сина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та зараховано до складу паєнакопичення в результаті чого ЖБК «Хімік-14» було виланл довідку на ім`я власника квартири - ОСОБА_4 та засвідчено набуття нею прав власності на квартиру. Оскільки ОСОБА_2 постійно проживав зі спадкодавицею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , є таким що прийняв спадщину. Проте, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за життя не було зареєстровано батьком позивача ОСОБА_2 та право власності не було зареєстроване бабусею позивача ОСОБА_4 В Постанові від 26.01.2017 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначено, що Державний нотаріус, вивчивши подані документи, що знаходяться у спадковій справі №1219/2014 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та спадкової справи №85/2017 до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в тому числі заяву його спадкоємиці за законом ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але юридично не оформив своїх спадкових прав, довідки з ЖЕКу про прописку померлих на день смерті та довідки форми №3, довідку про виплату пайових внесків за квартир, видану 04.03.2014 року ЖБК «Хімік-14» на ім`я ОСОБА_4 та інших документів, вважає, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , неможливо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності будь-кого із зазначених померлих на майно та державної реєстрації права на квартиру. У зв`язку з вищевикладеним Постановою від 26.01.2017 року, державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

12.07.2019 року до суду від відповідача Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача просив слухати справу за його відсутності та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно вимог чинного законодавства.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник ЖБК «Хімік-14» в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача: Київської міської ради в судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи: П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача ЖБК «Хімік-14», дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні положення містяться в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Як роз`яснює в своїй постанові від 07.02.2014 року за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про кооперацію»,стаття 384 ЦК України.

Згідно свідоцтва про народження від 26.09.1963 року ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3

З ордеру на житлове приміщення серії НОМЕР_1 від 07.07.1986 року вбачається, що ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_2 на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК «Хімік-14» затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 18.06.1986 року №600/3, було надано право на зайняття квартири № АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту від 22.10.2014 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1 , загальна площа даної квартири складає 55,5 кв. м., а житлова площа дорівнює 29,00 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.10.1989 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 26.06.1976 року ОСОБА_3 при укладенні шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Згідно свідоцтва про народження від 29.03.1988 року ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 12.12.1991 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З свідоцтва про шлюб від 18.01.2008 року вбачається, що ОСОБА_8 при укладенні шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до довідки №55 ЖБК «Хімік-14» від 04.03.2014 року, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що вона дійсно зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 . Власником особового рахунку є ОСОБА_4 , яка померла. Окрім позивача у вказаній квартирі проживають та зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №378 від 04.03.2014 року, виданою ЖБК «Хімік-14» на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що остання є власником кооперативної квартири в будинку АДРЕСА_4 . Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 10067 руб. 75 коп. сплачена 01.01.1992 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Крім того, згідно довідки №704 від 08.04.2019 року, виданої ЖБК «Хімік-14» позивачу, на ім`я ОСОБА_4 , яка є власником кооперативної квартири № АДРЕСА_1 , свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 12.12.1991 року, сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 10067 руб. 75 коп. сплачена в 1992 році в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Громадянка ОСОБА_4 є членом ЖБК «Хімік-14» з 1986 року.

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 23.10.2014 року квартира № АДРЕСА_1 до 2013 року не зареєстрована та згідно даних Державного реєстру речових прав (який діє з 2013 року) інформація про вказану квартиру відсутня.

Отже, оскільки пайовий внесок за вищезазначену кооперативну квартиру було внесено після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_4 як член кооперативу за життя не набула право власності на квартиру, із змісту довідки про сплату пайових внесків за квартиру виданої 04.03.2014 року №378 ЖБК «Хімік-14» не можливо встановити в якому розмірі на день смерті ОСОБА_4 пайові внески були сплачені.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 02.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до статей 1216,1217,1220,1221,1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

Відповідно дост. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив.

У відповідності до ст.ст.1268,1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

24.01.2017 року ОСОБА_1 подала до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Кислинській Є.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності будь-кого із зазначених померлих на майно та державної реєстрації права на квартиру.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Враховуючи те, що за життя ОСОБА_4 , не набула права власності на нерухоме майно, то її син ОСОБА_2 , не може вважатися таким, що прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав саме на нерухоме майно у вигляді спірної квартири, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкуванняне підлягають задоволенню.

Окрім цього необхідно зауважити, що матеріали справи містять докази щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_3 » та ОСОБА_11 , однак не містять доказів щодо розірвання шлюбу та смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельний кооператив «Хімік-14», Київської міської ради, третя особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 29.08.2019 року.

Суддя: Н.Г. Таран