Провадження №2/447/496/19
Справа №447/598/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.08.2019 року м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Миколаївської районної ради Львівської області, Миколаївської комунальної центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування,

інтереси позивачів представляли Золочівська місцева прокуратура Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

інтереси відповідача представляла адвокат Дмитрович Н.В.,

Процесуальні дії у справі.

07.05.2019 у справі відкрито провадження судом на підставі позову Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Миколаївської районної ради Львівської області, Миколаївської комунальної центральної районної лікарні.

27.05.2019 призначено підготовче засідання.

Позивачі просять стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 в користь держави в особі Миколаївської районної ради, витрати на лікування потерпілих від кримінального правопорушення у сумі 12 928,94 грн. Позов мотивують тим, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03.07.2017 у справі №447/976/17-к визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Зокрема, під час досудового розслідування та за результатами судового розгляду кримінального провадження №0001198 встановлено, що ОСОБА_1 09.11.2016 о 01-00 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки "ВАЗ-2106", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним до дорожньої обстановки, перетинаючи перехрестя с. Пісочна - с. Рудники Миколаївського району Львівської області через автодорогу Київ-Чоп, порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимогу знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", виїхав на смугу руху автомобіля марки "Мерседес Бенц Спрінтер", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого вчинив поперечне зіткнення з вказаним автомобілем, який їхав по головній автодорозі, чим порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження різного ступеня важкості. Обвинувальний вирок у даній справі набрав законної сили. Відтак внаслідок зазначених неправомірних дій відповідача по справі потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали травми, від яких змушені були лікуватися в закладі охорони здоров`я. Загальна сума витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 12928,94 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на ст. 1206 Цивільного Кодексу України.

В судовому засіданні прокурор Нагребний І.Я. позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що протиправні дії відповідача призвели до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створило навантаження на бюджет та ускладнило процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують. Даний факт суттєво впливає на виконання функцій органів місцевого самоврядування та завдає істотну шкоду державним інтересам вцілому.

Представник Миколаївської районної ради Львівської області Левицький О.В. позовні вимоги підтримав, додатково зазначивши, що потерпілі тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні в Миколаївській КЦРЛ, у зв`язку з чим закладу охорони здоров`я та місцевому бюджету було заподіяно шкоду на вищевказану суму.

Представник Миколаївської КЦРЛ Савицька Р.П. в судовому засіданні підтримала позицію прокурора.

Відповідач подав суду відзив на позов в якому зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі так як, у позовній заяві не зазначено за якою методикою проводився розрахунок, за який рік такий проведено, до матеріалів справи не додано історії хвороби, листок призначень хворим та відомостей на підставі яких проведено розрахунок витрат на лікування. Відтак вважає, що сума витрат на лікування є необґрунтованою та недоведеною.

Представник відповідача адвокат Дмитрович Н.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково зазначила, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводили лікування за власний рахунок. Усі ліки, які були призначені лікарями, витратні матеріали на проведення операції по видаленню селезінки, харчування, та забезпечення постільною білизною були забезпечені виключно родичами потерпілих, так як лікарня на час лікування даних осіб не могла самостійно забезпечити хворих.

Суд встановив:

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03.07.2017 у справі №447/976/17-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вирок суду набув законної сили. (а.с. 7)

Згідно довідки Миколаївської КЦРЛ потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 09.11.2016 по 25.11.2016, тобто 20 ліжко-днів. (а.с. 8), відповідно Миколаївською КЦРЛ, витрачено на лікування ОСОБА_5 6306 грн. 80 коп.

Згідно довідки Миколаївської КЦРЛ потерпілий ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 09.11.2016 по 30.11.2016, тобто 21 ліжко-день (а.с. 8), відповідно Миколаївською КЦРЛ, витрачено на лікування ОСОБА_6 становлять 6622 грн. 14 коп.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що на лікуванні перебував після дтп, його забрала карета швидкої, лікар призначив лікування дав список і його батьки за свої кошти купували медикаменти, на лікуванні він був 20 з чимось днів, крапельниці ставила медсестра, також давала медикаменти. Що відшкодовували його батьки не знає, чи відшкодовував його батько комунальні послуги не знає, він особисто комунальні послуги лікарні не оплачував, бо був не в змозі, брав в лікарні гарячу воду для чаю, від решти харчування відмовлявся, харчувався тим, що привозили батьки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав суду, що перебував в лікарні на лікуванні з приводу дтп, в лікарні лежав, йому робили операцію, за операцію заплатила його тітка близько 10 тисяч гривень. В лікарні йому дали матрац, решту постільної білизни привезла тітка. При виписці чи був рахунок не знає. Чому його лікування тривало в лікарні 16 днів не знає, пояснив, що так вирішив лікар. Щодо оплати комунальних послуг лікарні, то не оплачував, так як рахунку за це не було.

Оцінка суду:

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності , у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до роз`яснень п.3-6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

В судовому засіданні представник Миколаївської комунальної центральної районної лікарні Савицька Р.П. пояснила, що розрахунок щодо лікування потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у неї відсутній, вартість лікування встановлюється виключно на підставі довідок, копії яких містяться в матеріалах справи, будь-яких інших доказів щодо лікування зазначених осіб у неї немає.

Заяву подану в судовому засіданні представником КНП «Миколаївська ЦРЛ» суд до уваги не бере, так як така подана з порушенням норм ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В матеріалах справи а.с. (8) наявні копії довідок КНП «Миколаївська ЦРЛ» про те, що ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 09.11.2016 по 25.11.2016 та зазначено, що це становить 20 днів і лікарнею понесено на його лікування 6306.80 грн. хоча фактично в період з 09.11.2016 по 25.11.2016 пацієнт міг перебувати на лікуванні тільки 16 днів. Щодо довідки на ім`я ОСОБА_6 то такий перебував на лікуванні з 09.11.2016 по 25.11.2016 тобто (21) день та лікарнею витрачено на його лікування 6622.14 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з долучених довідок № 01 та №9 від 16.02.2018 , у них відсутні будь-які додатки щодо розрахунку вартості лікування потерпілих. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснювали лікування, зокрема забезпечували себе постільною білизною, придбавали ліки та інші медикаменти, харчувались за власний кошт.

Враховуючи викладене, судом не здобуто доказів того, що КНП «Миколаївська ЦРЛ» понесено витрати на лікування потерпілих від злочину в розмірі, зазначеному в позові, а з долучених до матеріалів справи письмових доказів суд не має можливості провести фактичний розрахунок витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих, представник лікарні не заперечувала тих фактів, що потерпілі проводили лікування у КНП «Миколаївська ЦРЛ» за власний кошт, а також те, що такі забезпечували себе харчуванням та постільною білизною. Щодо тверджень прокурора Нагребного І.Я. про те, що лікарнею понесено витрати на комунальні витрати і такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем то суду розрахунку комунальних витрат лікарні позивачем не подано і такі відсутні на час звернення до суду з позовом.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, так як стороною позивача не доведено факт понесених витрат на лікування потерпілих від злочину.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з позивачів солідарно підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову Миколаївської районної ради Львівської області, Миколаївської комунальної центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування - відмовити.

Стягнути солідарно з позивачів 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору в користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Позивач 1 - Миколаївська районна рада, місцезнаходження: вул. В.Великого, 6, м. Миколаїв, Львівська область.

Позивач 2 - Миколаївська комунальна центральна районна лікарня, місцезнаходження: вул. Возз`єднання, 9, м. Миколаїв, Львівська область.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП не зазначено.

Повний текст рішення складено 23.08.2019.

Суддя Павлів В. Р.