Провадження №22 812/1243/19
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївської апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Ткаченко О.І., представника

органу опіки та піклування Батовської Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №477/1117/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Гуденко Ольги Андріївни о 12 годині 31 хвилині у приміщенні цього суду 24 травня 2019 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Центрального району м. Миколаєва та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про відібрання дитини та визначення місця її проживання,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 пророзірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позов мотивовано тим, що з 25 листопада 2006 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2014 р. сторони фактично припинили шлюбні відносини через різний характер та погляди на життя. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, а тому позивачка просила про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з нею.

В подальшому ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що 27 травня 2016 р. близько 11.00 год. відповідач у її відсутність та без її згоди забрав сина на вихідні, хоча дні спілкування батька з сином не встановлювалися, а до того батько тривалий час з сином не спілкувався та участі у його вихованні не брав. Відповідач сина не повернув, за допомогою Служби у справах дітей Центрального району позивачці вдалося встановити, що дитина знаходиться разом з батьком та його батьками за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 . Відповідач в грубій формі їй відповів, що дитини в місті не має і продовжує всіляко перешкоджати їй в спілкуванні з сином. Вважає, що спільне проживання подружжя припинено з 2014 р., а визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року та відповідає найвищим інтересам дитини. Вона забезпечена житлом, має відповідні житлові умови, самостійний заробіток, завжди належним чином піклувалася про розвиток, стан здоров`я та навчання сина, не має хронічних захворювань. Натомість відповідач не має стабільного заробітку, постійного місця проживання, не сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу, не може за характером своєї роботи постійно контролювати та піклуватися про сина, отже проживання дитини з ним буде шкодити інтересам дитини. Крім того, відповідач грубо порушив норми Сімейного кодексу України, а саме ст. 162, що визначає наслідки самочинної зміни місця проживання дитини без згоди іншого з батьків. Крім того, сам спосіб зміни місця проживання сина є насильством над матір`ю, що свідчить про негативний вплив відповідача на сина і не може забезпечити йому належне виховання та розвиток. Остаточно просила постановити негайне рішення про відібрання дитини ОСОБА_3 2007 р. народження у батька ОСОБА_2 і повернення його за попереднім місцем проживання матері ОСОБА_1 , визначивши постійне місце проживання дитини разом з матір`ю.

У зв`язку з викладеним остаточно позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, відібрати дитину у батька та визначити місце проживання дитини з матір`ю. До того ж, позивачка просила забезпечити позов шляхом заборони відповідачу по справі вивозити малолітнього сина ОСОБА_3 за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про роз`єднання позовних вимог та виділено в окреме провадження вимоги про розірвання шлюбу.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та визначення її місця проживання направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та визначення її місця проживання передано на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва.

В судовому засіданні 24 квітня 2019 р. була заслухана думка дитини - ОСОБА_3 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права, судом не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно та неповно дослідженні докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача адвокат Ткаченко О.І. заявила клопотання про витребування додаткових доказів, а саме: з органів ДФС - відомості стосовно ОСОБА_2 щодо суми доходів за 2018 рік та два квартали 2019 року та декларації про майновий стан; з Пенсійного Фонду України - відомості щодо сплати відповідачем єдиного соціального внеску за 2018 рік та два квартали 2019 року; з органів Національної поліції - відомостей щодо притягнення його до відповідальності за адміністративні правопорушення, за наявності - матеріалів про його притягнення до відповідальності за адміністративні правопорушення, відомості щодо таких обставин з поліцейської бази АРМОР, а також відомості щодо перебування на його обліку як особи, яка вживає наркотичні речовини.

Колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню із таких підстав.

В силу вимог частин 3-5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Згідно із вимогами ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В силу положень частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу положень частин 1, 2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на наведені положення закону, зміст заявлених вимог та характер спірних правовідносин (наявність між сторонами спору з приводу визначення місця проживання їх неповнолітнього сина), відсутність в матеріалах справи відомостей щодо заробітку (доходів) відповідача, наявність у справі суперечливих доказів щодо притягнення останнього до відповідальності за адміністративні правопорушення та характеристики особи відповідача (т. 2 а.с. 160, 161, 164), тоді як такі відомості щодо доходів сторін, характеристики їх поведінки, мають суттєве значення для вирішення даної справи, оскільки в силу положень ст. 161 СК України ці обставини підлягають обов`язковому встановленню, та не роз`яснив учасникам справи їх прав щодо надання та витребування таких доказів.

За такогосуд першої інстанції не сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин справи, азазначені у клопотанні докази мають суттєве значення для повного та всебічного з`ясування обставин спору, зокрема врахуванню найкращих інтересів дитини, іншим шляхом не можливо отримати зазначені відомості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення такого клопотання та витребування зазначених доказів.

Керуючись ст.ст. 83, 367 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Олени Іванівни про витребування доказів задовольнити.

Витребувати: у Державній податковій інспекції у м. Миколаєві Головного управління ДФС у Миколаївській області відомості стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 , щодо суми доходів за 2018 рік та два квартали 2019 року та декларації про майновий стан; з Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області - відомості щодо сплати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 єдиного соціального внеску за 2018 рік та два квартали 2019 року; з Головного управління національної поліції в Миколаївській області відомостей щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідальності за адміністративні правопорушення, за наявності - матеріали про його притягнення до відповідальності за адміністративні правопорушення, відомості щодо таких обставин з поліцейської бази АРМОР, а також відомості щодо перебування на його обліку як особи, яка вживає наркотичні речовини.

Вказані документи надіслати до Миколаївського апеляційного суду терміново.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді:

____________________________________________

Повний текст ухвали складений 28 серпня 2019 року