КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/5425/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7335/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А.,-

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами про встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлення факту, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 до дня його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 2008 року разом з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. У ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . ОСОБА_3 був єдиним годувальником в родині.

Позивач зазначає, що вони мали намір офіційно зареєструвати шлюб. Проте до органу реєстрації актів цивільного стану подати заяву не встигли, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 трагічно загинув.

Судовим рішенням було встановлено факт батьківства ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що встановлення даного факту необхідно для прийняття спадщини, а також для отримання відповідних пільг.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Відхиляючи клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, колегія виходила із його необґрунтованості та відсутності доказів неможливості прибути у судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту, що має юридичне значення, без одночасного вирішення спору про право, можливе в позовному провадженні.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та встановлення факту перебування на утриманні, необхідне їй для прийняття спадщини та отримання відповідних пільг.

Втім, будь-яких позовних вимог щодо вирішення спору про право позивач не заявила.

Таким чином, ухвалення рішення лише про встановлення факту, що має юридичне значення, без одночасного вирішення спору про право, не призведе до захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав позивачки, а тому висновки суду першої інстанції з цього приводу є помилковими.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, також підлягає скасуванню, оскільки суд виходив із недоведеності позовних вимог, тоді як вони є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного рішення суду від 27 лютого 2019 року слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко