Справа № 214/6611/19
2/214/2778/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

05 вересня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., дослідивши матеріали цивільної справи №214/6611/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANK» (м. Київ, пр-т Червонозоряний, 132), про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати договір кредиту №К-10/2007 від 12.02.2007 року, укладеного між нею та відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи письмового оригіналу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч. 4 ст. 95 ЦПК копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленим чинним законодавством.

Як вбачається з «Вимог до оформлення документів» відмітка про засвідчення копії документів складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

В порушення вимог вказаного процесуального законодавства, приєднані до позову копії письмових доказів не містять підпису особи, яка їх засвідчує, та дати такого засвідчення.

Позивач звертаючись до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначає, що вказаний спір підсудний цьому суду на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. В анкетних даних позивача вказана адреса: АДРЕСА_1 .

Однак слід зазначити, що реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 належними доказами не підтвердила дійсність зареєстрованого місця проживання чи перебування за адресою: АДРЕСА_1 . В копії договору зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 значиться АДРЕСА_2 .

Натомість в анкетних даних позивача, відсутні відомості про її дату народження, що позбавляє суд можливості самостійно звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Так позивач, як на підставу від звільнення від сплати судового збору, посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Натомість з доданого до позовної заяви договору кредиту № К-10/2007 від 12.02.2007 року слідує, що сума кредиту складає 250 000 доларів США, а метою кредиту є операції з нерухомістю.

Як визначено у Законі України «Про захист прав споживачів», споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Визначення споживчого кредиту надане у пункті 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З системного аналізу зазначених вище норм права слідує, що обов`язковою умовою для віднесення кредиту до споживчого, є надання кредитних коштів для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При оформленні заявки на отримання кредиту ОСОБА_1 зазначила мету кредитування котеджне будівництво, бажана сума кредиту в розмірі 250 000 доларів США та мета кредитування (операції з нерухомістю). Що в свою чергу ставить під сумнів, що зазначений кредитний договір є саме споживчим, та не був пов`язаний з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином позивачу, слід надати суду належним чином завірені копії документів; довідку про зареєстроване місце проживання (перебування), або доповнити анкетні дані (зазначити дату народження), щоб суд мав можливість самостійно направити запит з метою визначення підступності; надати додаткові документи щодо мети кредитування, для підтвердження отримання кредитних коштів саме для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків до 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 185, 306, 307 ЦПК України, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANK» (м. Київ, пр-т Червонозоряний, 132), про розірвання договору, слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANK» (м. Київ, пр-т Червонозоряний, 132), про розірвання договору залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає

Суддя А.В. Ткаченко