Єдиний унікальний номер судової справи 225/3979/19
Номер провадження 2/225/878/2019
09 вересня 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Мигалевича В.В.
секретаря - Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.1998 року, вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім позивача у вказаному вище будинку також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , які з 2017 року мешкають поза межами м.Торецька. У житловому приміщенні відсутні їх особисті речі, за житло не піклуються, комунальні платежі не сплачують, не беруть участі в утриманні житлового приміщення.
Позивач зазначає, що їй самій приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в її квартирі, тощо. Реєстрація місця проживання відповідачів у її квартирі створює для неї певні незручності у вигляді додаткових витрат на сплату комунальних платежів, що створює для неї перешкоди у вільному користуванні квартирою.
Окрім того, позивач зазначила, що має намір оформити пільги щодо отримання субсидії на сплату житлово-комунальних послуг, однак немає можливості цього зробити, оскільки дана процедура передбачає отримання документів правового характеру від всіх зареєстрованих в приміщенні осіб.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволені позовних вимогах наполягає.
Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю. Окрім того представник третьої особи заперечує проти визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 дітьми - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із порушенням права дітей на користування житловим приміщенням в якому вони зареєстровані та відсутністю відомостей про їх місце знаходження. До теперішнього часу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягли повноліття, не набули повної цивільної дієздатності, що свідчить про поважність причин не проживання їх у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому підстави для визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою відсутні.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 березня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 784, позивач по справі є власницею житлової квартири АДРЕСА_2 (а.с.7).
Згідно довідки про склад сім`ї № 4900 від 31.05.2019 року, яка видана Військово-цивільною адміністрацією м. Торецьк Донецької області, в квартирі АДРЕСА_2 , станом на 31 травня 2019 року зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (а.с.8).
Судом встановлено, що починаючи з 01.09.2017 року вищезазначені відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні, що підтверджується актом про фактичне проживання (не проживання) особи від 10.06.2019 року, підписаним сусідами, та завіреного провідним спеціалістом СРМП ВЦА м. Торецьк Донецької області М .С . Звягільською (а.с.9).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як власниця вказаної житлової квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися цією квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 в квартирі позивача обмежує її права, як власника, і ОСОБА_1 на підставі ст. 391 ЦК має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, повністю доведеними, тому вони підлягають задоволенню.
У задоволенні інших позовних вимог, зокрема щодо визнання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування спірною житловою квартирою АДРЕСА_2 , суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав:
Права осіб, які не досягли 18 років, в особливому порядку захищаються органами опіки та піклування.
Суд погоджується із висновком Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області щодо недоцільності визнання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, оскільки він є достатньо обґрунтованим, базується на ретельному з`ясуванні обставин справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Суд виходить з того, що діти не досягли повноліття, а відтак не набули повної цивільної дієздатності. Місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_28 визначили їх батьки і діти змушені з ними проживати за іншою адресою. Відтак діти не можуть самостійно визначати своє місце проживання, причини їх не проживання у спірній квартирі є поважними, а тому сам по собі факт їх не проживання у спірній квартирі не може бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_28 набули право власності або право постійного користування іншим житлом, позивач не надав.
Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення у справах «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13.05.2003, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02.12.2010).
Окрім того, втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення у справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56).
З урахуванням установлених обставин, суд вважає, що визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування спірною квартирою, за відсутності у них іншого належного їм на праві власності чи постійному користуванні житла, буде становити для них надмірний тягар, не співмірний із переслідуваною законною метою, та не є необхідним у демократичному суспільстві.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивач звернувшись до суду із позовними вимогами про визнання осіб такими що втритали право користування житловим приміщенням поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 769,00 грн. (а.с.2).
Однак, при зверненні до суду із вищезазначеними вимогами позивачу необхідно було сплатити судовий збір, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), в розмірі 768,40 грн.
Позивач не ставить питання щодо повернення суми переплати судового збору.
Оскільки раніше суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати слід частково стягнути з відповідачів, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 721,83 грн. (768,40*31/33) в рівних частинах, тобто по 23 грн. 27 коп. з кожного (721,38/31).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області (місце знаходження: Донецька область, м.Торецьк, вул.Руднична, 35) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_15 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_16 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_18 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_19 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_20 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_21 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_22 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_23 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_24 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_25 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_26 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_27 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_28 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_29 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_31 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_32 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_32 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 721,83 (сімсот двадцять одна) грн. 83 коп., в рівних частинах, тобто по 23 (двадцять три) грн. 27 коп. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: