Справа №: 164/2040/18
Категорія: 307020000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ квартири в натурі та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ квартири в натурі та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, було визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Маневицькою селищною радою Волинської області, Маневицькою районною державною адміністрацією Волинської області, за умовами якої останні дійшли згоди про наступне: 1. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 170.2 кв. метри, житловою площею 104.2 кв. метри, з наступними приміщеннями: кімната (5), площею 15.8 кв. метри, кімната (8), площею 15.9 кв. метри, кімната (9), площею 18.1 кв. метри, кімната (10), площею 17.7 кв. метри, кімната (11), площею 17.3 кв. метри, кімната (12), площею 19.4 кв. метри, кухня (4), площею 14.3 кв. метри, кухня (6), площею 20.2 кв. метри, коридор (7), площею 7.5 кв. метри, коридор (1), площею 11.3 кв. метри, коридор (3), площею 6.7 кв. метри, кладова (2), площею 6.0 кв. метри, які належали ОСОБА_4 2. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.1322 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий 14 лютого 2012 року), яка належала ОСОБА_4 3. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 170.2 кв. метри, житловою площею 104.2 кв. метри, з наступними приміщеннями: кімната (5), площею 15.8 кв. метри, кімната (8), площею 15.9 кв. метри, кімната (9), площею 18.1 кв. метри, кімната (10), площею 17.7 кв. метри, кімната (11), площею 17.3 кв. метри, кімната (12), площею 19.4 кв. метри, кухня (4), площею 14.3 кв. метри, кухня (6), площею 20.2 кв. метри, коридор (7), площею 7.5 кв. метри, коридор (1), площею 11.3 кв. метри, коридор (3), площею 6.7 кв. метри, кладова (2), площею 6.0 кв. метри, які належали ОСОБА_4 4. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.1322 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий 14 лютого 2012 року), яка належала ОСОБА_4 . На даний час позивач ОСОБА_1 зареєстрував право власності на свою частину нерухомого майна. Після цього, між позивачем та відповідачем почали виникати спірні питання щодо користування належною кожному з них частиною нерухомого майна. В позасудовому порядку вирішити спір не виявилось можливим. В зв?язку з цим, ОСОБА_1 був змушений звернутися з даним позовом до суду, оскільки вважає, що при поділі квартири в натурі та припиненні права спільної часткової власності на нерухоме майно спори з відповідачем та його сім?єю щодо користування спірним майном припиняться. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року було визначено лише ідеальні частки позивача та відповідача в нерухомому майні та не було визначено порядок їх спільного користування спірною квартирою. Разом з тим, частина квартири, якою фактично користується відповідач ОСОБА_3 , на 14.8 кв. метри більша за частину квартири, якою фактично користується позивач, хоча кожному з них згідно судового рішення відійшло у власність по Ѕ частині квартири, тобто долі співвласників є одинакові. Згідно представленої позивачем оцінки нерухомого майна вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 361183 гривень, а тому вартість частини квартири, площею 14.9 кв. метри, становить 32506 гривень 47 копійок. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , а саме: кімнату (5), площею 15.8 кв. метри, кімнату (8), площею 15.9 кв. метри, кімнату (9), площею 18.1 кв. метри, кухню (6), площею 20.2 кв. метри, коридор (7), площею 7.5 кв. метри, загальною площею 77.5 кв. метри, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16253 гривень 24 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки спірного нерухомого майна, та судові витрати по даній справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 подала суду заяву про уточнення позовних вимог у відповідності до нового технічного паспорта від 18 січня 2018 рокуна спірну квартиру, яку підтримав позивач ОСОБА_1 , в якій просили припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , якою фактично користується позивач, а саме: коридор (6), площею 2.9 кв. метри, кухню (7), площею 14.0 кв. метри, ванну (8), площею 3.3 кв. метри, коридор (9), площею 7.5 кв. метри, кімнату (10), площею 15.9 кв. метри, кімнату (5), площею 15.8 кв. метри, кімнату (11), площею 18.1 кв. метри, загальною площею 77. 5 кв. метри, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16253 гривень 24 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки спірного нерухомого майна, та судові витрати по даній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 заявлені уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , якою фактично користується позивач, а саме: коридор (6), площею 2.9 кв. метри, кухню (7), площею 14.0 кв. метри, ванну (8), площею 3.3 кв. метри, коридор (9), площею 7.5 кв. метри, кімнату (10), площею 15.9 кв. метри, кімнату (5), площею 15.8 кв. метри, кімнату (11), площею 18.1 кв. метри, загальною площею 77. 5 кв. метри, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16253 гривень 24 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки спірного нерухомого майна, та судові витрати по даній справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов?язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов?язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно з ст. 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 7 ППВС України № 7 від 4.10.1991 року в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, було визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Маневицькою селищною радою Волинської області, Маневицькою районною державною адміністрацією Волинської області, за умовами якої останні дійшли згоди про наступне: 1. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 170.2 кв. метри, житловою площею 104.2 кв. метри, з наступними приміщеннями: кімната (5), площею 15.8 кв. метри, кімната (8), площею 15.9 кв. метри, кімната (9), площею 18.1 кв. метри, кімната (10), площею 17.7 кв. метри, кімната (11), площею 17.3 кв. метри, кімната (12), площею 19.4 кв. метри, кухня (4), площею 14.3 кв. метри, кухня (6), площею 20.2 кв. метри, коридор (7), площею 7.5 кв. метри, коридор (1), площею 11.3 кв. метри, коридор (3), площею 6.7 кв. метри, кладова (2), площею 6.0 кв. метри, які належали ОСОБА_4 2. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.1322 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий 14 лютого 2012 року), яка належала ОСОБА_4 3. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 170.2 кв. метри, житловою площею 104.2 кв. метри, з наступними приміщеннями: кімната (5), площею 15.8 кв. метри, кімната (8), площею 15.9 кв. метри, кімната (9), площею 18.1 кв. метри, кімната (10), площею 17.7 кв. метри, кімната (11), площею 17.3 кв. метри, кімната (12), площею 19.4 кв. метри, кухня (4), площею 14.3 кв. метри, кухня (6), площею 20.2 кв. метри, коридор (7), площею 7.5 кв. метри, коридор (1), площею 11.3 кв. метри, коридор (3), площею 6.7 кв. метри, кладова (2), площею 6.0 кв. метри, які належали ОСОБА_4 4. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.1322 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий 14 лютого 2012 року), яка належала ОСОБА_4 . На даний час позивач ОСОБА_1 зареєстрував право власності на свою частину нерухомого майна. Після цього, між позивачем та відповідачем почали виникати спірні питання щодо користування належною кожному з них частиною нерухомого майна. В позасудовому порядку вирішити спір не виявилось можливим. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 1 вересня 2017 року було визначено лише ідеальні частки позивача та відповідача в нерухомому майні та не було визначено порядок їх спільного користування спірною квартирою. Разом з тим, частина квартири, якою фактично користується відповідач ОСОБА_3 , на 14.8 кв. метри більша за частину квартири, якою фактично користується позивач, хоча кожному з них згідно судового рішення відійшло у власність по Ѕ частині квартири, тобто долі співвласників є одинакові. Згідно представленої позивачем оцінки нерухомого майна вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 361183 гривень, а тому вартість частини квартири, площею 14.9 кв. метри, становить 32506 гривень 47 копійок. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 1.09.2017 року, технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 147213822 від 28.11.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125680252 від 30.05.2018 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 25.05.2018 року, висновку № 638-Н від 2.10.2018 року про оцінку нерухомого майна.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Слід виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , а саме: коридор (6), площею 2.9 кв. метри, кухню (7), площею 14.0 кв. метри, ванну (8), площею 3.3 кв. метри, коридор (9), площею 7.5 кв. метри, кімнату (10), площею 15.9 кв. метри, кімнату (5), площею 15.8 кв. метри, кімнату (11), площею 18.1 кв. метри, загальною площею 77. 5 кв. метри, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16253 гривень 24 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 1805 гривень 92 копійки судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , а саме: коридор (6), площею 2.9 кв. метри, кухню (7), площею 14.0 кв. метри, ванну (8), площею 3.3 кв. метри, коридор (9), площею 7.5 кв. метри, кімнату (10), площею 15.9 кв. метри, кімнату (5), площею 15.8 кв. метри, кімнату (11), площею 18.1 кв. метри, загальною площею 77. 5 кв. метри.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 16253 (шістнадцять тисяч двісті п?ятдесят три) гривень 24 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки спірного нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 1805 (одну тисячу вісімсот п?ять) гривень 92 копійки судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар