СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№ 2/759/5153/19
ун.№ 755/7661/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участі секретаря Севрюк К.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди-,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди. В серпні позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на майно (комп`ютерне обладнання на суму 5 838 000 ) власником якого є ОСОБА_3 та зобов`язати його зберігати це майно до остаточного вирішення питання в суді щодо стягнення з ОСОБА_5 коштів за борговими зобов`язаннями; накласти арешт на всі рахунки відповідача в банках (ПриватБанк, ОщадБанк, Банк Аваль, Пумб, Альфабанк, IdtaBank, Universal Bank, Глобус Банк, Альфа банк та ОТП Банк), та повідомити НБУ щодо вжиття належних заходів для виконання рішення суду про забезпечення позову; накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, у фірмах ТОВ «Ра-Енерджи» та ФОП ОСОБА_6 , де засновником та власником є відповідач ОСОБА_3 Заява обґрунтована тим, що у позивача відсутня інформація щодо майна відповідача, водночас, враховуючи, що у своєму відзиві на позовну заяву, ОСОБА_3 надав інформацію про наявність у нього коштовного майна, а також, враховуючи що відповідач не вживає жодних дій, спрямованих на повернення грошових коштів, існує реальна загроза при виконанні судового рішення. Також на думку позивача, у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_5 знаходиться коштовне майно ТОВ «Ра-Енерджи» та ФОП ОСОБА_6 , що також є підставою для накладення арешту на вказане майно.

Вказана заява про забезпечення позову була передана судді 27.08.2019.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вимоги ч.1 ст.153 ЦПК України суд вирішив можливим провести розгляд вказаного клопотання за відсутності відповідачів.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та ( або ) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ( включаючи догляд за хворою дитиною ), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи в травні 2019 , 06 грудня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди, в якому він просив стягнути з ОСОБА_5 борг в розмірі 1 552 578, 00 грн, стягнути з ОСОБА_5 кошти в сумі 10 000,00 грн за заподіяну моральну шкоду, стягнути з ОСОБА_4 кошти в сумі 1 000,00 грн за заподіяну моральну шкоду, сдові витрати, стягнути з ОСОБА_5

В подальшому, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на майно (комп`ютерне обладнання на суму 5 838 000 ) власником якого є ОСОБА_3 та зобов`язати його зберігати це майно до остаточного вирішення питання в суді щодо стягнення з ОСОБА_5 коштів за борговими зобов`язаннями; накласти арешт на всі рахунки відповідача в банках (ПриватБанк, ОщадБанк, Банк Аваль, Пумб, Альфабанк, IdtaBank, Universal Bank, Глобус Банк, Альфа банк та ОТП Банк), та повідомити НБУ щодо вжиття належних заходів для виконання рішення суду про забезпечення позову; накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, у фірмах ТОВ «Ра-Енерджи» та ФОП ОСОБА_6 , де засновником та власником є відповідач ОСОБА_3

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно, з поданих до суду матеріалів вбачається, що між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 дійсно виник спір стосовно стягнення боргу - грошових коштів в розмірі 1552578 грн, окрім того, позовні вимоги містять вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14- ц метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно з договором купівлі-продажу від 01.11.2017 встановлено, що ОСОБА_5 (покупець) придбав комп`ютерне обладнання ANTIMINER D3 у кількості 21 штука, сплативши при цьому 5 838 000,00 російських рублів, тобто 278 000 російських рублів за одну штуку. Передача купленого обладнання підтверджується актом прийому-передачі майно від 01.11.2017.

Водночас, згідно з п.2.3 наданого Договору, право власності на обладнання, зазначене в договорі виникає у Покупця з моменту здійснення ним оплати за обладнання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 зазначає про місцезнаходження вказаної техніки, проте не підтверджує, що саме він є власником зазначеного обладнання.

Матеріали справи не містять підтверджень проведення оплати за договором купівлі-продажу від 01.11.2017, відповідно, не підтверджують право власності ОСОБА_5 на вказане обладнання, що виключає можливість задоволення вказаної вимоги заяви про забезпечення позову.

Щодо вимоги відносно накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_5 в банках ПриватБанк, ОщадБанк, Банк Аваль, Пумб, Альфабанк, IdtaBank, Universal Bank, Глобус Банк, Альфа банк та ОТП Банк, суд вважає що дані вимоги є невизначеними та не містять конкретних даних щодо належності майна боржнику та його персоніфікації, що позбавляє суд підстав задовольнити вказані вимоги.

Щодо вимоги відносно накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, у фірмах ТОВ «Ра-Енерджи» та ФОП ОСОБА_6 , слід зазначити, що вказані юридичні особи не є стороною у справі, заява не містить перелік майна на яке пропонується накласти арешт, підтвердження права власності на таке майно, а також, враховуючи склад засновників осіб ТОВ «Ра-Енерджи», може призвести до порушення прав третіх осіб, засновників (співвласників товариства), які не зазначені заявником в поданій заяві, що приведе до порушення збалансованості інтересів сторін. Відтак, вказана вимога не підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги наведене, заявлені вимоги позивача щодо забезпечення позову, є такими що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153, 258 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Войтенко