ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/2219/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувщи в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2018 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 13.11.1997 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Федорівською сільською радою Приазовського району Запорізької області, серія свідоцтва НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_3 , є інвалідом другої з дитинства, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду та нагляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2018 року ОСОБА_3 визнано недієздатним.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року позивача ОСОБА_2 призначено опікуном.

Матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина, з яким проживає позивачка, відповідач не надає, із сином взагалі не спілкується, хоча дитина потребує матеріальної допомоги батька.

Між нею і відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в матеріальному утриманні їх сина, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просила суд, стягнути з відповідача на користь повнолітнього сина-інваліда щомісячно аліменти на його утримання у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, довічно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 17.12.2018 року довічно.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції змінити, яким визначити аліменти в сумі 500 грн. довічно або ј частину від усіх видів моїх доходів до настання відповідачем пенсійного віку установі де перебуває на постійному державному забезпеченні ОСОБА_3

ОСОБА_2 скористалася своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.11.1997 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 була укладено шлюб, зареєстрований Федорівською сільською радою Приазовського району Запорізької області серія НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 16.10.1999 року.

04.11.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 20.11.2007 року, актовий запис №338, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запроізького міського управління юстиції.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-2615-11137 від 28.09.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.12.1999 року по теперішній час. Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-2615-11136 від 28.09.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.10.1985 року по теперішній час.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2018 року ОСОБА_3 визнано недієздатним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року позивача ОСОБА_2 призначено опікуном недієздатного ОСОБА_3 .

Згідно довідки управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 15.02.2019 року №1535 про розмір призначеної і фактично отриманої соціальної допомоги дітям з інвалідністю з серпня 2018 року по січень 2019 року отримував допомогу в розмірі 712, 29 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно із ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК України).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому непрацездатному сину при цьому враховано стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який страждає на психічні та фізичні захворювання, у зв`язку з чим потребує медикаментозного лікування, що свідчить про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі та майновий стан і стан здоров`я ОСОБА_1 , який також страждає хронічними захворюваннями, працює, отримує стабільну заробітну плату.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги обов`язок кожного з батьків утримувати свою повнолітню непрацездатну дитину, виконав вимоги ст. 200 СК України і врахував стан здоров`я, матеріальне становище батьків і дитини, зокрема те, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, батько ОСОБА_1 хворіє, працює і має постійний заробіток, а тому з урахуванням розміру отримуваного ним доходу, правильно визначив спроможність батька матеріально допомагати непрацездатному сину та визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_1 із розміром визначених судом аліментів з посиланням на обставини, які були належно оцінені та враховані судом при вирішенні спору

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 не проживає разом з матір`ю та перебуває на постійному державному забезпеченні є безпідставними.

Місцем постійного проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 . Він зареєстрований за цією адресою. Акт, наданий апелянтом щодо не проживання ОСОБА_3 за зазначеною адресою не містить установи, яка склала цей акт, не засвідчена підписом та початковою відповідної посадової особи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не доведено, що позивачка, яка є опікуном непрацездатного сина не утримує сина, не доведено що син повністю забезпечений державою, а відтак ці посилання не можуть бути підставою для відмови у позові.

Прохання апелянта про перерахування аліментів установі, у якій перебуває син не ґрунтуються на законі, позаяк у даній справі така установа не встановлена та не залучалася до участі в справі.

Фактично відповідач погоджується з тим, що 1/4 частка його доходу може бути використана на утримання непрацездатного сина, але зазначає, що ці утримання мають бути обмеженні настанням відповідачем пенсійного віку.

В цій частині доводи апелянта не є переконливими, тому що у разі зміни майнового становища, в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, він не позбавлений права вимагати перегляду розміру аліментів у зв`язку зі зміною його майнового стану.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України , суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко