Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2715/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/2715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом та просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 100 721 грн. В обгрунтування вимог позову зазначив, що на виконанні у Новоград-Волинському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження № 32171367, в межах якого проводяться виконавчі дії з виконання виконавчого листа про стягнення з ПрАТ «Ярунська сільгосптехніка» на його користь заборгованості у сумі 153 313 грн. 02 коп. 19 грудня 2017 року він видав відповідачу довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., реєстраційний номер 6351, на право отримання від Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області будь-якого належного йому майна на виконання судових рішень про стягнення з ПрАТ «Ярунська сільгосптехніка» на його користь заборгованості. Термін дії довіреності становив 1 рік, до 19 грудня 2018 року.

20 грудня 2017 року відповідач отримав у Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області майно в рахунок погашення заборгованості ПрАТ «Ярунська сільгосптехніка» на загальну суму 100 721 грн, проте вказане майно йому не передав, чим порушив вимоги п.3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України.

Позивач зазначив, що 04 березня 2019 року він звернувся до відповідача з вимогою передати йому отримане майно, яку останній отримав о5 березня 2019 року, проте відмовляється повернути майно у зв`язку із його втратою.

01.07.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме на земельні ділянки із кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та на іменні акції ВАТ «Ярунська сільгосптехніка» в кількості 55 810 штук номінальною вартістю 13 952, 50 грн.

Необхідність такого забезпечення обґрунтовував тим, що відповідач не виконує зобов`язання щодо повернення коштів та безпідставно ними користується. Позивач, вказав, що відповідач має намір продати належні йому земельні ділянки, що вбачається із сайту оголошень, а відчуження вказаного майна значно ускладнить відновлення його порушених прав та утруднить чи унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що згідно даних Інтернет-сайту dom/inforico.com.ua розміщено оголошення про продаж земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , власником яких є відповідач. Відчуження майна значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду. Зазначає, що він вказав вартість іменних акцій «ВАТ Ярунська сільгосптехніка», проте суд першої інстанції на це уваги не звернув. Вказує, що форма, зміст і підстави заяви про забезпечення позову відповідають вимогам ст. 149-151 ЦПК України із зазначенням вартості майна, за рахунок якого можливо забезпечити позов.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача Касянчук С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, надав відповідні пояснення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення його позову, суд першої інстанції виходив із того, що вартість майна, про яке йдеться у заяві про забезпечення позову, є значно вищою ціни позову, що свідчить про неспівмірність забезпечення позову, а відсутність вартості інших земельних ділянок, вартості акцій на час звернення із заявою про забезпечення позову та відомостей, необхідних для забезпечення позову щодо його реалізації відповідними державними органами свідчить про відсутність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 100 721,00 грн.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив накласти арешт на майно відповідача дві земельні ділянки та на іменні акції ВАТ «Ярунська сільгосптехніка» в кількості 55 810 штук номінальною вартістю 13 952, 50 грн. Водночас, в оголошенні про продаж земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2 вказано її ринкову вартість 6 000 доларів США (а.с. 116), що значно перевищує ціну позову, а вартість земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 взагалі неможливо встановити.

Окрім того, відомості щодо вартості на іменні акції ВАТ «Ярунська сільгосптехніка» в кількості 55 810 штук в сумі 13 952, 50 грн. актуальні станом 22.09.2010, що підтверджується Сертифікатом іменних акцій серії НОМЕР_3 , а відтак є недопустимим доказом в межах розгляду заяви про забезпечення позову станом на час звернення із відповідною заявою в розумінні положень ст. 151 ЦПК України (а.с. 121)

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, постановляючи ухвалу суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у визначений ним спосіб, а сама ухвала є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального законодавства, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.08.2019.

Головуючий Судді