Провадження № 22-ц/812/1359/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 477/598/19 за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Перший Український міжнародний банк»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 травня 2019 року ухваленого під головуванням судді - Семенової Л.М.,

в приміщенні того ж суду по справі за позовом

ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа-приватний виконавець Баришніков Артем Дмитрович, про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення коштів.

Позивач зазначав, що 08 листопада 2013 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір № GP-5350065, за умовами якого він отримав від банку кредит в розмірі 44999,24 грн., при цьому, з особистих причин не зміг належно виконувати умови договору, 13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис за № 1860 щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 91 586, 88 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, за заявою відповідача, який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», 15 грудня 2017 року було відкрито виконавче провадження. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року виконавчий напис нотаріуса №1860 від 13 жовтня 2017 року визнаний таким, що не підлягає виконанню. Натомість, за час здійснення виконавчих дій в межах вище вказаного виконавчого провадження, на користь відповідача з позивача було стягнуто грошові кошти.

Посилаючись на викладене, позивач з відповідача просив стягнути 16734, 46 грн, з яких: 15213,11 грн. - кошти по виконавчому документу і 1521,35 грн. - основна винагорода приватного виконавця.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 , утримані грошові кошти в межах виконавчого провадження №55384314, відкритого 15 грудня 2017 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. на виконання виконавчого напису нотаріуса від 13 жовтня 2017 року №1860, у розмірі 16 734 грн. 46 коп. та розподілено судовий збір.

Рішення районного суду мотивовано тим, що сума в розмірі 16734 грн. 46 коп. отримана позивачем в порядку примусового виконання приватним виконавцем виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому за рішенням суду було визнано таким що не підлягає виконанню, є безпідставно отриманими коштами, які підлягають поверненню позивачу шляхом їх стягнення.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, відповідач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до ухвалення рішення у даній справі, за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 у іншій справі ухвалено судове рішення про стягнення з останнього кредитної заборгованості 67487грн. 11 коп. За такого апелянт вважає, що оскільки борги позивача перед банком перевищують суму, яка є предметом даного спору, підстав для задоволення позовних вимог немає.

В поданому відзиві ОСОБА_1 зазначав, що стягнення коштів у даній справі є наслідком визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і даний спір не пов`язаний з будь-яким іншим спором. Тому посилання апелянта на приховування позивачем від суду інформації щодо наявності судового рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості на користь відповідача є безпідставним. Крім цього, така інформація могла бути надана суду і самим відповідачем, якщо останній вважав таке за необхідне.

Дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за договором №GP-5350065 від 08 листопада 2013 року, укладеним ним і ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в сумі 91 586, 88 грн.

15 грудня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було розглянуто заяву про примусове виконання вказаного виконавчого напису № 1860 та відкрито виконавче провадження № 55384314 (а.с. 4).

02 січня 2018 року приватним виконавцем, в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , як боржника у даному виконавчому провадженні, про що останнього повідомлено листом від 06 лютого 2019 року № 169.

18 січня 2019 року, на підставі п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення даного вказаного виконавчого провадження, в зв`язку з ухваленням Жовтневим районним судом Миколаївської області рішення від 16 листопада 2018 року про визнання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вчиненого 13 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1860, таким, що не підлягає виконанню (а.с.5).

За час ведення виконавчого провадження № 55384314 в рахунок погашення заборгованості на користь стягувача було перераховано 15213,11 грн. та стягнуто в рахунок винагороди приватного виконавця 1521,35 грн. (а.с. 5).

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином із змісту наведеної норми слідує, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1ст. 190 ЦК України).

Районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, наданим сторонами доказам надав належну оцінку, вірно встановив характер спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним отриманням відповідачем ПАТ «Перший Українській міжнародний банк» майна, яким є грошові кошти, а також правильно вказав на те, що вказані спірні правовідносини не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Районний суд дійшов правильного висновку, що підставою отримання відповідачем ПАТ «Перший Український міжнародний банк» суми у загальному розмірі 16734,46 грн. було стягнення цієї суми з позивача ОСОБА_1 у примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення кредитної заборгованості, який за судовим рішенням в подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим, зазначені грошові кошти слід вважати безпідставно набутими.

Також є вірним посилання суду на відсутність застережень встановлених ст. 1215 ЦК України, що виключало би можливість стягнення вказаних грошей.

За такого суд обґрунтовано стягнув вказану суму коштів на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ПАТ «Перший Українській міжнародний банк» оскільки правова підстава, на якій було набуто грошові кошти на теперішній час відсутня.

Доводи, які містяться в апеляційної скарзі стосовно того, що позивач в порушення положень ст. 43 ЦПК України не виконав свого обов`язку подавати всі наявні докази в порядку та відповідні строки та не приховувати їх, не надав суду рішення Жовтневого районного суду від 15 травня 2019 року про стягнення з нього на користь банку 67487 грн. 11 коп. кредитної заборгованості не можуть бути прийняті до уваги .

Так, вказані факти не впливають на правильність вирішення спору, оскільки обставини, які встановлені судом у рішенні про стягнення кредитних коштів, виходять за межі предмета доказування у даній справі та стосуються інших правовідносин які випливають з кредитного договору. Дане судове рішення підлягає самостійному виконанню відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія дійшла висновку, що воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави встановлені правилами ст. 376 ЦПК України для його зміни чи скасування відсутні, в зв`язку з чим, дане рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 02 вересня 2019 року.

Судді:

Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова