Справа № 199/6752/14-ц
УХВАЛА

іменем України

«27» серпня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду від 03 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року відповідач через свого представника адвоката Монатка Д.С. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 03 листопада 2014 року, в якій просила переглянути та скасувати вказане рішення.

Заява мотивована тим, що згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав від 13.07.2019 року було встановлено наявність заборони (обтяження) відносно відповідача на підставі постанови державного виконавця. В подальшому, було встановлено наявність судового рішення про стягнення боргу. Зазначено, що відповідач ознайомилася із матеріалами судової справи, в тому числі і із рішенням суду, лише 30.07.2019, про що є відповідна заява в матеріалах справи. Таким чином, починаючи з 30.07.2019 року відповідач має 20 днів на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, у будь-якому випадку, на переконання представника відповідача, на день подання цієї заяви строк не сплинув.

У заяві представник відповідача вказує, що відповідач не оспорює факт підписання заяви-анкети від 02.12.2011, однак звертає увагу суду, що в ній йдеться про отримання відповідачем зарплатної картки, що також визнається позивачем. Жодних доказів того, що відповідачу була видана кредитна картка матеріали справи не містять. Також у анкеті-заяві є посилання на Тарифи банку, які у сукупності складають між сторонами Договір, однак такі Тарифи відсутні в матеріалах справи.

Також вказано, що в якості доказу позивачем був наданий розрахунок заборгованості. Однак, як вже зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що розрахунок позивача складений особисто ним і жодним чином не може слугувати доказом наявності тієї чи іншої заборгованості. Сам по собі розрахунок виконує допоміжну функцію і повинен бути заснований на певних документах, якими є первинні документи. У сфері бухгалтерського обліку, контролю тощо, діє Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75. На час розгляду судом справи діяла Постанова Правління Національного банку України від 30.12.1998 року N566.

Згідно цих положень - первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Також, встановлено, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Слід врахувати, що пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ, передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними.

Встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Представник відповідача наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, а також, відсутній договір про відкриття рахунку в Банку, на підставі якого б могли видаватися позивачем виписки з особового рахунку. Розрахунок заборгованості не може бути доказом наявності такої заборгованості і цей рахунок не є випискою, а виконує лише допоміжну функцію. Отже, на переконання представника відповідача, доданий до позову розрахунок є неналежним та недопустимим доказом по справі

Представник відповідача надав суду заява про розгляд заяви за його відсутності, подану заяву підтримав повністю та просив її задовольнити.

Представник позивача у поданому відзиві на заяву просив відмовити в перегляді заочного рішення. Зауважив, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

З урахуванням вимог ч.1 ст.287 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Розглянув заяву відповідача про перегляд заочного рішення, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місце знаходження юридичної особи: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.12.2012р., розмір якої станом на 30.04.2014 р. складає 12 131,13 грн., яка складається з наступного: 7 817,06 грн. заборгованість за кредитом; 2 510,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина; 553,86 грн. процентна складова.

Суд погоджується із слушністю доводів представника відповідача щодо відсутності підстав, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України для проведення заочного розгляду, та з тим, що докази, на які посилається відповідач мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 274, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду від 03 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 03 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 15.10.2019 о 16.30 год.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала підписана 27.08.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Спаї

27.08.2019