ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/4606/18 Головуючий суддя І інстанції Винниченко П. П.
Провадження № 22-ц/818/3493/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії -Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року, ухвалене в складі головуючого судді Винниченко П.П. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання,

встановив:

13 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до свого батька ОСОБА_1 , третя особа: його мати ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання.

Позовна заява мотивована тим, що він є студентом першого курсу факультету психології, економіки та управління денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр державного навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет». З терміном навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року.

Зазначив, що згідно договору про надання освітніх послуг від 09.08.2018 року вартість навчання за рік складає 61200 грн. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем за навчання сплачує щомісячно 1530 грн. Також несе витрати по оплаті вартості проживання в гуртожитку.

Вказав, що у зв`язку з навчанням не має можливості працювати та повністю себе забезпечувати. Він звертався до батька з приводу надання матеріальної допомоги на навчання, але батько категорично відмовляє йому у цій допомозі.

Зазначив, що має ряд хронічних хвороб, у зв`язку з чим змушений проходити курси лікування.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача аліменти на період навчання у розмірі 2500 грн. щомісячно.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізюм Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Ізюм Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , орган що видав 6340, дата видачі: 10.10.2016 року, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на період навчання у розмірі 1500 грн., щомісячно, до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 704,80 грн.

Додатковим рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року доповнено в другому абзаці резолютивної частини рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2019 року словами такого змісту: «Стягнення аліментів розпочати з 13 грудня 2018 року».

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що він є безробітнім і не має доходів, перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , яка також є безробітною. На його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка після перенесеного інсульту є практично інвалідом.

Зазначив, що відповідно до ст.198 Сімейного кодексу батьки надають допомогу повнолітнім дітям, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23-х років, лише за умови якщо вони можуть надавати таку допомогу.

Вказав, що суд не звернув уваги на надані відповідачем докази щодо його неспроможності надавати матеріальну допомогу своєму сину та не з`ясував дохід матері позивача та її можливість утримувати їх сина. Нині родина відповідача складається з нього - безробітної людини, яка має хронічними захворюваннями, його дружини - ОСОБА_5 також безробітної людини та його непрацездатної матері ОСОБА_6 , яка потребує постійної допомоги та коштів на лікування, дохід якої складає 1559 грн.40 коп.

Третя особа ОСОБА_3 - мати позивача у своїй заяві з приводу апеляційної скарги зазначила, що вона з 24.04.2019 працює у Ізюмському хлібокомбінаті «Кулінічі», в місяць отримує на руки заробітну плату в сумі 3427,60 грн., внаслідок чого у неї не вистачає коштів на оплату навчання сина та оплату за його проживання у гуртожитку, на підтвердження свого доходу надала відповідну довідку з місця роботи.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділу майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що і наступні вимоги до законності і обґрунтованості судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в цілому відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач має можливість надавати йому допомогу у заявленому розмірі, а відповідач - що він будучи працездатною особою, інших дітей не має, даних про свій стан здоров`я не надав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, закріплені у главі 15 СК України і поділяються, зокрема, на аліменти, які стягуються до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі статтею 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений главою 16 СК України.

Зокрема, статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, тобто відсутність хоча б одного з цих фактів є підставою для відмови у задоволенні позову.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 є відповідач ОСОБА_1 та третя особа по справі ОСОБА_3

Матеріали справи свідчать про те, що позивач є повнолітнім, студентом рівня вищої освіти бакалавр спеціальності 053 Психологія, 1 курсу факультету психології, економіки та управління (денної форми навчання) Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, у зв`язку з чим потребує додаткових коштів і цей факт відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач надав до суду першої інстанції копію своєї трудової книжки, в якій є запис №11 про те, що він з 28.04.2018 року звільнений за власним бажанням, а також - копію трудової книжки його дружини ОСОБА_4 , з якої вбачається, що вона з 27 квітня 2018 звільнена з роботи за власним бажанням та з 09.08.2018 отримує допомогу по безробіттю (а.с. 38, 40). Крім того, відповідач надав до суду копію довідки, що він мешкає разом з дружиною ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка з приводу перенесеного інсульту перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.06 по 02.07.2013, 31.07.2013 після перенесеного 14.06.2013 інсульту також направлялася на стаціонарне лікування та у липні 2013 проходила певні дослідження стану свого здоров`я (а.с. 37, 44-47).

Виходячи з цих доказів відповідач та його дружина дійсно не працюють з квітня 2018 року, при цьому відповідач всупереч передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальному обов`язку, не надав до суду належних і допустимих доказів про те, що він не є працездатною особою, або що існують інші поважні причини, з яких він не працює з квітня 2018 року, а його мати потребує стороннього догляду. Надані на підтвердження доводів скарги довідка № 1285 від 03.05.2019 з Управління ПФУ за місцем її пенсійного обліку про отримання пенсії за віком у вересня-листопаді 2019 у сумі 1514,4 щомісяця та у січні-лютому 2019 по 1559,40 грн., та копія консультативного висновку щодо відповідача від 16.08.2007, витяг з його медичної книжки від 26.04.2001 року про загострення у нього певних хвороб, - вказаного висновку не спростовують (а.с. 106-108).

Згідно наданої третьою особою довідки з місця роботи, вона у квітні 2019 року отримала зарплату 627,00 грн., а у травні 2019 - 4807,00 грн. та сплатила податок з доходів фізичних осіб в сумі 752,40 грн., тобто на руки отримала 4054,6 грн. (а.с. 122).

Позивач сплатив на адресу Донбаського державного педагогічного університету за навчання та за проживання у гуртожитку у серпні-жовтні 2018 відповідно по 1550 грн. та по 530 грн., щомісяця (а.с. 7).

З огляду на вищевказані обставини колегія суддів вважає, що призначена судом першої інстанції сума аліментів, 1500 грн., відповідає вимогам ст.ст. 182, 199 СК України враховує можливості як матері так і батька позивача, та інтереси їх сина, що пов`язані із здобуттям ним вищої освіти. При цьому відповідач не спростував належними і допустимими доказами висновок суду першої інстанції, що він за станом здоров`я є працездатною особою, інших дітей не має, а тому взмозі сплачувати присуджену суму аліментів. Доводи скарги про те, що в цьому відповідачу перешкоджає його хвороба, відсутність роботи у нього та у його дружини, а також - хвора мати-пенсіонер, колегія суддів відхиляє, оскільки ці причини не є істотними, такими, що перешкоджають відповідачу виконувати передбачений ст. 199 СК України обов`язок надати допомогу. Позивач та його дружина є працездатними особами, а його мати отримує пенсію і не потребує стороннього догляду.

Безробітний стан відповідача не перешкодив сплаті ним присуджених за рішенням суду аліментів на користь позивача, до досягнення ним повноліття у вересні 2018, зокрема і у серпні 2018 року-3000 грн.00 коп., у вересні 2018 року 1000 грн.00 коп. (а.с.60).

Встановивши, що позивач продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі надавати таку допомогу, суд зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову, який доводами скарги не спростований.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.