Справа № 450/674/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/605/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

представника Сокільницької сільської ради Пустомитівського

району - Лемехи Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 24.09.2016 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача Сокільницької сільради Пустомитівського району Львівської області. В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 54 від 11.08.2006 та № 386 від 23.11.2012.

В обгрунтування своїх вимог покликався на те, що рішенням Сокільницької сільської ради Львівської області № 213 від 25.10.2005 йому було надано земельну ділянку для житлового будівництва в кварталі забудови по АДРЕСА_1 . Також, рішенням Сокільницької сільської ради Львівської області № 245 від 27.12.2005 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність в с. Сокільники» отримав право на оформлення та реєстрацію прав щодо земельної ділянки площею 0,12 га. на території с. Сокільники в кварталі індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що на підставі вказаних рішень він намагався здійснити оформлення своїх майнових прав, однак з відповіді № 619 від 29.07.2013 Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області йому стало відомо про існування рішень відповідача, які скасовують попередні рішення про його право на передану йому земельну ділянку, а отже порушують його права.

Рішенням Сокільницької сільської ради № 54 від 11.08.2006 «Про розгляд протесту прокурора Львівської міськрайонної природоохоронної прокуратури» було скасовано рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 в частині п. 1.5 про дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель жителям села в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , у тому числі ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що рішення № 213 від 25.10.2005 скасоване лише в частині щодо заборони на будівництво, а про те, що позивачу заборонено продовжувати процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки у оскаржуваному рішенні № 54 від 11.08.2006 нічого не говориться.

Також, незважаючи на те, що рішенням Сокільницької сільської ради Львівської області № 245 від 27.12.2005 надану йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га передано у приватну власність, відповідачем Сокільницькою сільською радою прийнято оскаржуване рішення № 386 від 23.11.2012, яким ОСОБА_1 відмовлено у виділенні йому вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю кварталу забудови.

Позивач вказує, що незважаючи на те, що відповідач всупереч пункту 5 Рішення №7-рп/2009 Конституційного Суд України неправомірно скасував своє рішення, відповідно до якого у нього виникли правові відносини пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав. Також, орган місцевого самоврядування вчинив в супереч ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» , де чітко передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. Відповідь за результатами розгляду заяв в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах питань.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №54 від 11.08.2006 року про скасування п.1.5 рішення 213 (231) від 25.10.2005 року в частині, що стосується надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_1 на земельній ділянці № АДРЕСА_2 площею 0,1008 га.

Визнано протиправними та скасовано п. 2 рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №386 від 23.11.2012 року, про відмову ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки площею 0,1200 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Стягнуто з Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не звернув увагу на те, що жодного рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 сільська рада не видавала, а, отже, у позивача відсутні будь-які правові підстави для одержання земельної ділянки у власність. Також вказує, що рішення про затвердження містобудівного обґрунтування комплексної забудови території, зокрема кварталу забудови на АДРЕСА_1 , не є остаточним рішенням, на підставі якого створюється відповідний квартал забудови і не може бути беззаперечним доказом наявності такого. Факт відсутності на території АДРЕСА_1 підтверджується актом комісії Сокільницької сільської ради, а також довідкою № 419 від 25.04.2016 року, виданою Сокільницькою сільською радою. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Лемеха Л.Я. апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 25.10.2005 Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 213, відповідно до п.1.5 якого позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , згідно Генерального плану забудови на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,1008 га (а.с.19).

На підставі протесту прокурора Львівської міськрайонної прокуратури від 10.08.2006 № 1013, оскаржуваним рішенням Сокільницької сільської ради № 54 від 11.08.2006 «Про розгляд протесту прокурора Львівської міськрайонної природоохоронної прокуратури» скасовано рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 в частині п. 1.5 про дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель жителям села в кварталі забудови по АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 (а.с.6).

Судом також установлено, що 27.12.2005 Сокільницькою сільською радою прийнято рішення № 245, згідно з яким передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам згідно поданого списку (список додається) в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, що стверджується копією даного рішення, яке завірене архівним відділом Пустомитівської РДА (а.с.24). Згідно з додатком до рішення № 245 від 27.12.2005, який наданий архівним відділом Пустомитівської РДА, прізвище позивача ОСОБА_1 в ньому не значиться.

Згідно представленої позивачем копії витягу з рішення № 245 від 27.12.2005, даним рішенням сільська рада розглянула заяву гр. ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у приватну власність в с. Сокільники та вирішила передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га.

У пункті 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що станом на час прийняття сільською радою оскаржуваного рішення № 54 від 11.08.2006, позивач реалізував своє право за рішенням № 213 від 25.10.2005, а тому скасовуючи своє рішення Сокільницька сільська рада діяла протиправно.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до п. «а», «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстр рації.

Згідно із ч.1 ст. 126 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Такі документи позивачем суду не надано. Державна реєстрація право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку відсутня. Межі такої не визначено. Тому, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що скасоване рішення Сокільницької сільської ради № 213 від 25.10.2005 є виконаним, оскільки позивач реалізував своє право за цим рішенням.

З матеріалів справи убачається, що земельні ділянки на АДРЕСА_1 знаходилися у власності громадян для ведення особистого селянського господарства (ОСГ) з 1999-2000 років, за винятком ділянки площею 0,15га, яка була надана в 2007-2008 році ОСОБА_3 для ведення ОСГ. ОСОБА_1 земельних ділянок у власності для ведення особистого селянського господарства у вказаному масиві не мав, що стверджується листом Державної інспекції сільського господарства у Львівській області від 10.01.2013 № 161/3-21-8 (а.с.23).

З протесту прокурора від 10.08.2006 № 1013 вих.06 вбачається, що у відповідності до схеми генплану с. Сокільники, розробленій інститутом ЛФ ДІПРОМІСТ у 1990 р., квартал забудови по АДРЕСА_1 відсутній і не погоджений відповідними контролюючими органами. Тому надання дозволу на проведення будівництва в кварталі забудови по АДРЕСА_1 згідно п.1.5 рішення № 213 від 25.10.2005 є порушенням вимог Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 39 ЗК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 54 від 11.08.2006 «Про розгляд протесту прокурора Львівської міжміської природоохоронної прокуратури».

Судом установлено, що в жовтні 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Сокільницької сільської ради з заявою про надання дозволу на виділення йому земельної ділянки під будівництво будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,12га (а.с.205).

Дана заява була розглянута 23.11.2012 на засіданні позачергової сесії Сокільницької сільської ради, за результатом розгляду якої прийнято оскаржуване рішення № 386, яким ОСОБА_1 відмовлено у виділенні йому вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю кварталу забудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6,7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача ( у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано до клопотання від 03.10.2012 про виділення земельної ділянки під будівництво будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,12га графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Встановлено також, що станом на 2012 р. відсутній квартал забудови, вказаний ОСОБА_1 у заяві про виділення земельної ділянки.

За таких обставин, відповідачем обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки пл. 0,1200 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю кварталу забудови.

Висновки суду про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення № 386 від 23.11.2012, було чинне рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 245 від 27.12.2005 про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га, тому відповідач протиправно відмовив позивачу у виділенні земельної ділянки, не обґрунтовані, оскільки у рішенні № 245 від 27.12.2005 не вказано місце розташування земельної ділянки.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 54 від 11.08.2006 та № 386 від 23.11.2012, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2018 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 23.08.2019

Головуючий

Судді