ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/900/19 Номер провадження 22-ц/814/2176/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Пікуля В.П., Одринської Т.В., при секретарі судового засідання: Зеленській О.І., -

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Штомпелівської сільської ради на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року (прийняте суддею Миркушіною Н.С., повний текст рішення складено 03 червня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він є спадкоємцем за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Зазначає, що після смерті останньої відкрилася спадщина на її спадкове майно, тобтона земельну частку (пай) розміром 3, 83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Вказує, що він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , проте оформити свої спадкові права на вказане майно не має можливості, оскільки відсутні оригінали документу, що посвідчували право власності померлої на зазначене спадкове майно, в зв`язку з чим просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с.Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року та повідомлення Архівного відділу Хорольської районної державної адміністрації від 23.04.2018 року № 01-171/106.

З даним рішенням суду не погодилася Штомпелівська сільська рада та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Також прохає стягнути з ОСОБА_1 на користь Штомпелівської сільської ради витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги та витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстнації є незаконне, необгрунтоване та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що згідно повідомлення Архівного відділу Хорольської РДА від 23.04.2018 року №01-171/106 вбачається, що у списку громадян - членів КСП «Україна» Хорольського району, Полтавської області, який є додатком до Державного акту (ПЛ НОМЕР_2 ), значиться під номером 258 ОСОБА_2 (с. Коломийцеве Озеро). Однак в Додатку №2 до розпорядження голови РДА №294 від 20.08.2008 року «Про розгляд та затвердження технічної документації із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) на ділянці приватизації КСП «Україна» в межах Штомпелівської сільської ради - земельна ділянка під номером 258 - значиться за ОСОБА_3 , а не за ОСОБА_2 . Відомості про внесення до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) - за ОСОБА_2 взагалі відсутні. Тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, вказує, що позивачем не залучено до участі у розгляді даної справи співвідповідача в особі Хорольської РДА, а також зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами строку позовної давності, а тому слід відмовити в задоволенні позову відповідно до вимог ст. 256 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи сторони по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , виданого 27 серпня 1955 року Штомпелівським сільбюро ЗАГС Хорольського району Полтавської області за актовим записом № 22.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача ОСОБА_2 померла в селі Коломійцеве Озеро Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серія НОМЕР_4 , виданого повторно 22 вересня 2016 року Хорольським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Полтавській області, актовий запис №32.

Згідно з довідкою виконкому Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 17.04.2019 року за № 02-25/248, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що була зареєстрована та проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Коломійцеве Озеро Хорольського району Полтавської області. Спільно з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від імені ОСОБА_2 заповіт Штомпелівською сільською радою не посвідчувався.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року та повідомлення Архівного відділу Хорольської районної державної адміністрації від 23.04.2018 року №01-171/106, згідно якого у списку громадян- членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Хорольського району Полтавської області, який є додатком до Державного акту (ПЛ № 00003 ), значиться під номером 258 ОСОБА_2 (с. К-Озеро).

З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 24.04.2019 року за №01-16/470 слідує, що спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не відкривалась. Інших заяв про прийняття спадщини чи/та про відмову від прийняття спадщини у даній спадковій справі немає.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 проживав на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 разом з нею, а тому він фактично вступив в володіння спадковим майном, тим самим прийняв її спадщину.

Однак, у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення державного нотаріуса, яким йому роз`яснено право звернутись до суду з відповідною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід задовольнити.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша статті 529 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Крім того, таких заяв від відповідача в суді першої інстанції не надходило.

За роз`ясненнями, наведеними в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.п.1-2 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента України №720/95), ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За змістом ст. 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Судом встановлено, що право спадкодавця померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , на земельну частку (пай) підтверджується наявними у справі доказами, зокрема довідкою Архівного відділу Хорольської РДА від 23.04.2018 року №01-171/106. з якої вбачається, що у списку громадян - членів КСП «Україна» Хорольського району, Полтавської області, який є додатком до Державного акту (ПЛ НОМЕР_2 ), значиться під номером 258 ОСОБА_2 (с. Коломийцеве Озеро).

Однак у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення державного нотаріуса, яким йому роз`яснено право звернутись до суду з відповідною заявою.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, виходячи з того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги померлої матері, та прийняв спадщину після ОСОБА_2 згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, чинного на час виниклих правовідносин, тому має право на вказане спадкове майно.

Так, викладені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Факт відсутності ОСОБА_2 у списках осіб, що є додатком до розпорядження голови Хорольської РДА №294 від 20.08.2008 року, не спростовує, доводів позивача та висновків суду першої інстанції про наявність у останньої права на земельну частку пай, оскільки вказані документи є похідними та не відносяться до первинних документів, які підтверджують наявність у особи права на земельну частку пай. Відсутність у вказаних документах даних про спадкодавця лише вказує на порушення її права, оскільки з незалежних від неї причин вона не отримала на той час правовстановлюючого документа.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6_Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Штомпелівської сільської ради - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ В.П. Пікуль _______________ Т.В. Одринська