ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/21/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О. М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -:

в с т а н о в и в :

В лютому 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 69300 доларів США зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5%, з лімітом кредитування протягом 24 місяців та кінцевим терміном повернення 05 липня 2017 року. Зобов`язання за вказаним договором було забезпечено іпотечними договорами від 06 липня 2007 року № 136-07/01, від 16 грудня 2009 року № 136-07/02, укладеними між позивачем та ОСОБА_3 , та договором поруки від 06 липня 2007 року № 136-07/02, укладеним між позивачем, відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором станом на 13 лютого 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 124181.28 доларів США , яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 69300 доларів США, заборгованості по процентам за період з 01.03.2009 року по 28.08.2013 року в сумі 38115.82 доларів США, пені в сумі 16765.46 доларів США.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 06 липня 2007 року № 136-07, яка станом на 12 квітня 2016 року становила 69 300 доларів США (1 772 042,51 гривна) - заборгованість за кредитом; 21 312,06 доларів США (544 962,14 гривень) - заборгованість за процентами (за період з 14 березня 2011 року по 28 серпня 2013 року), а всього 90612.06 доларів США (2317004.65 гривень) та 514 869,64 гривень - пеня за порушення зобов`язань з повернення основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом (за період з 12 квітня 2015 року по 12 квітня 2016 року).

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №136-07 від 06.07.2007р. тіло кредиту в сумі 56304 доларів США, що еквівалентно 1439727 гривень, відсотки в сумі 21312,06 доларів США, що еквівалентно 544962,16 гривень, пеню в сумі 514869 гривень 65 копійок, а всього заборгованість в сумі 2 499 558,78 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема зазначав, що судом не враховано встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2013 року в цивільній справі №2314/5672/12 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 та обставина, що останній, починаючи з вересня 2009 року припинив сплачувати проценти за користування кредитом та з вересня 2009 року перестав здійснювати погашення заборгованості. Те ж саме підтверджує позивач в своїй заяві про уточнення позовних вимог та в запереченнях на апеляційну і касаційну скарги. Не враховано, що висновком судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис ОСОБА_1 в оригіналі заяви на переказ готівки від 19.09.2011 року виконаний не ОСОБА_1 тому він не міг вносити зазначену в переказі суму і не мав такого волевиявлення. При ухваленні оскаржуваного рішення, судом не було враховано висновки Верховного суду та той факт, що позивач скористався своїм право дострокового стягнення боргу, в зв`язку з чим змінив строки виконання основного зобов`язання і пропустив строк позовної давності.

У відзиві на подану апеляційну скаргу позивач заперечив проти її задоволення, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи суму боргу з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останній не виконав зобов`язання взятого за договором, а тому право позивача підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості. Також суд вважав, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки боржник вчинив дії які свідчать про визнання боргу, а вимога банку про дострокове повернення кредитних коштів не свідчить про зміну строку дії кредитного договору. Відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя, суд обґрунтував тим, що позивач заявивши вимогу від 10.09.2009 року та від 8.02.2010 року про дострокове повернення кредиту та процентів змінив строки виконання зобов`язання, а тому повинен був пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, але зазначений строк пропустив.

З обґрунтування рішення суду першої інстанції, вбачається протиріччя щодо зміни строку виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 6 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 69300 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12.5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Пунктом 1.2 укладеного договору встановлено, що кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 05.07.2009 року. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2009 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 5 липня 2017 року.

Відповідно до пунктів 1.5.1.2 та 1.5.1.3 проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно і повинні бути сплачені позичальником не пізніше 25 числа кожного місяця, та остання сплата яких повинна бути здійснені не пізніше 05 липня 2017 року.

Зобов`язання за вказаним договором було забезпечено іпотечними договорами від 06 липня 2007 року № 136-07/01, від 16 грудня 2009 року № 136-07/02, укладеними між позивачем та ОСОБА_3 , та договором поруки від 06 липня 2007 року № 136-07/02, укладеним між позивачем, ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав взяті за договором зобов`язання та надав кредитні кошти, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 577108_001 від 11 липня 2007 року на суму 10 000 доларів та № 602921_001 від 13 липня 2007 року на суму 59 300 доларів (Т.1, а.с. 49).

ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено вимоги ПАТ «Ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на жилий будинок та земельну ділянку, належні ОСОБА_3 , вартість чого є меншою від суми загального боргу, що пред`явлена до стягнення, тому у зв`язку з частковим стягненням заборгованості на адресу відповідачів були надіслані вимоги про повне погашення кредитної заборгованості, які не були виконані.(т.1 а.с.55-58)

Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії від 6 липня 2007 року та на виконання вимог пунктів 2.3.1, 2.3.2 цього договору 10 вересня 2009 року та 08 лютого 2010 року позивачем було надіслано відповідачам листи-претензії з вимогою про дострокове погашення кредиту в цілому та заборгованості зі сплати процентів за користування кредиту.

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення ? невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Сторони в договорі визначили як строк дії договору ? до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором (пункт 8.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту ? до 05 липня 2017 року (пункт 1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, рівними частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2009 року (пункт 1.2 кредитного договору) (Т. 1, а.с. 37-39).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору ? до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача (.т.1, а. с. 87-89).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 ? 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмові претензії від 10 вересня 2009 року та 08 лютого 2010 року про дострокове повернення всієї суми кредиту в цілому згідно вимог пункту 2.3.2 кредитного договору протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї претензії (Т. 2, а.с. 164, 166).

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

З огляду на зазначене, пред`явивши зазначені вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 2.3.1 кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя ? протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Вимогу банку від 10 вересня 2009 року ОСОБА_1 отримав 12 вересня 2009 року, що встановлено як рішенням суду від 20 травня 2013 року так і вбачається з матеріалів справи №2/711/128/13, тому 30 календарних днів на повне погашення кредиту, процентів та інших платежів, встановлені п.2.3.2 закінчились 12 жовтня 2009 року, а відтак з 13 жовтня 2009 року у позивача виникло право пред`явлення позову і трирічний строк позовної давності спливав 13 жовтня 2012 року.

Однак з даним позовом позивач звернувся до суду 14 лютого 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Для застосування вказаної норми права, необхідно встановити, що такі дії вчинені саме боржником, або з його волі іншою особою.

Банк, звертаючись до суду, зазначив, що ОСОБА_1 , останній платіж по кредитному договору здійснив 19 вересня 2011 року.

Однак відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3993-14 від 23 лютого 2015 року (т.2, а.с.14-19) підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підпис платника» в оригіналі заяви на переказ готівки №5730620 від 19 вересня 2011 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Окрім цього, як вбачається з рішення суду від 20 травня 2013 року в справі №2/711/128/13 судом встановлено, що боржник з лютого місяця 2009 року припинив сплачувати проценти за користування кредитом, а з вересня 2009 року не здійснював погашення кредиту.

Вказані обставини в сукупності вказують на те, що ні сам ОСОБА_1 , ні особа від його імені, не вчинювала дій, а саме платіж від 19 вересня 2011 року, які свідчать про визнання ним боргу.

З вказаних підстав, не підлягає задоволенню вимога про стягнення боргу, який виник станом на 12 жовтня 2009 року.

Однак збільшуючи позовні вимоги, банк просив стягнути 21 312,06 доларів США (544 962,14 гривень) - заборгованість за процентами (за період з 14 березня 2011 року по 28 серпня 2013 року) та 514 869,64 гривень - пені за порушення зобов`язань з повернення основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом (за період з 12 квітня 2015 року по 12 квітня 2016 року).

Вказані вимоги не підлягають задоволенню з інших підстав.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставне майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

До таких висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Тому зазначені суми не підлягають стягненню, як такі які нараховані за період після зміни порядку, умов та строку дії кредитного договору.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України`заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії та розподілу судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 в зв`язку з припиненням договору поруки, а тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст..ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 19228 гривень 40 копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 23 серпня 2019 року.

Судді