Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/910/19
Номер провадження: 2/511/436/19
05 вересня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
при секретарі - Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 4450 грн, а також витрати по сплаті в судовому зборі в сумі 768,40 грн.
Свої вимоги мотивувала тим, що 16.04.2019 року відповідачка позичила у неї кошти в розмірі 4450 грн, які зобов`язалась повернути до 01.05.219 року, про що надала відповідну розписку. Однак станом на теперішній час ОСОБА_2 борг їй не повернула, від повернення боргу та спілкування з нею ухиляється. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу - 4450 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу повідомлення.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд, на підставі ч.5 ст.179, ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.
Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно розписки від 16.04.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , позичила у ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 гроші в сумі 4450 грн , яку зобов`язалась повернути до 01.05.2019 року. (а.с.7)
Позика до теперішнього часу відповідачем не повернута.
Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем договору позики, укладення якого відбулося в письмовій формі і підтвердження реальності якого позивачем надано суду письмову розписку відповідача про отримання коштів.
Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або
інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані
йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оцінивши докази в сукупності, перевіривши їх відповідність нормам закону, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Із змісту наданої письмової розписки про отримання ОСОБА_2 коштів встановлено, що позикодавець ОСОБА_1 передала, а позичальник ОСОБА_2 отримала у власність грошові кошти в сумі 4450 грн, а тому позивач має право вимагати повернення грошових коштів відповідно до умов укладеного договору, а саме 4450 грн.
Відповідачка ОСОБА_2 реальність даного договору не оспорювала, строки повернення боргу не заперечувала, доказів сплати коштів позивачці не надала.
Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути суму основного боргу за розпискою у розмірі 4450 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 768,40, пропорційно задоволених вимог.
На підставі ст.525, 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договором позики в сумі 4450,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Ж. В. Теренчук