ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м.Харків

Справа № 646/1902/18

Провадження № 22ц/818/1993/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №25 Харківської міської ради»

третя особа ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року у складі судді Єжова В.А. по справі № 646/1902/18 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №25 Харківської міської ради», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення сум,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №25 Харківської міської ради», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення сум.

В обґрунтування позову зазначає, що у відповідача він працював з 1985 року на різних посадах.

01 лютого 1990 року його переведено на посаду лікаря-терапевта ультразвукової діагностики.

Лікувальний заклад неодноразово реорганізовувався, останній раз - 11 січня 2017 року в Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська поліклініка №25»

02 березня 2018 року його звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу №55-ос.

При звільненні були порушені вимоги п.1 ст. 40, ст. 42 КЗпП України. В наказі про звільнення відсутня мотивована частина наказу про причини скорочення штату та звільнення. Ніяких змін в організації праці у відповідача не було.

Відповідачем не було застосовано положення законодавства про переважне право на залишення на роботі, яке надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників стосується не тільки його, але й інших лікарів, працюючих на апараті УЗД. Його вини в тому, що апарат УЗД, на якому він працював, став несправним, немає.

Він працював у відповідача понад 32 роки лікарем, а стаж його роботи за фахом лікаря ультразвукової діагностики понад 27 років. Свою роботу виконує сумлінно, дисциплінарних стягнень не має.

Просить поновити на роботі на посаді лікаря з ультразвукової діагностики, зобов`язавши відповідача скасувати наказ про звільнення №55-ос від 02 березня 2018 року;

Стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 19325,04 грн.

Відповідач КНП «Міська поліклініка №25 Харківської міської ради» та третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували. Статутом КЗОЗ ХМП №25, погодженим Директором Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради, передбачено, що головний лікар самостійно здійснює прийом, звільнення, облік, розстановку, направлення на атестацію та підвищення кваліфікації кадрів. Штатний розпис закладу встановлюється головним лікарем самостійно за погодженням із Департаментом охорони здоров`я Харківської міської ради (Розділ 3 Статуту).

Станом на липень 2017 року у лікарні склалася ситуація щодо неможливості використання УЗД апарату «HAWK 2102 EXL B-K Medical» у зв`язку з тим, що відповідно отриманих рапортів від лікарів УЗД діагностики, які працюють на даному апараті, протягом останніх днів різко погіршилась якість зображення.

На апараті працювали разом з позивачем два лікаря УЗД діагностики, які звільнилися за власним бажанням.

21 липня 2017 року наказом №177 «Щодо вирішення питання роботи кабінету УЗД» роботу на УЗД апараті «HAWK 2102 EXL B-K Medical» з 24 липня 2017 року заборонено.

04 серпня 2017 року складено акт дефектації вказаного апарату, згідно висновків якого пристрій не придатний до використання, підлягає списанню. Актом від 18 серпня 2017 апарат списаний з балансу закладу.

На той час у закладі в робочому стані знаходився апарат RADMIR ULTIMA, на якому працювали лікарі УЗД ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Апарат завантажений для роботи у дві зміни (понеділок-п`ятниця, перша зміна суботи). У зв`язку з чим адміністрацією закладу розпочато процедуру скорочення штатних посад лікарів УЗД, виданий відповідний наказ від 07 серпня 2017 року за №181. На час його видання ОСОБА_1 знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, під час якої відкрив листок непрацездатності. До роботи став 21 грудня 2017 року. У той же день позивачу оголошено наказ №181 від 07 серпня 2017 року та запропоновано ознайомитись із ним. Від підпису про ознайомлення він категорично відмовився, про що складений відповідний акт.

21 грудня 2017 року адміністрацією КЗОЗ ХМП №25 голові профспілкового комітету закладу направлена інформація в порядку ст.49-4 КЗпП України про те, що планується звільнення працівників за ініціативою роботодавця, а саме: ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Листом від 22 грудня 2017 року надана згода на звільнення працівників за ініціативою роботодавця.

Наказом від 26 грудня 2017 року за №238 створено комісію для вирішення питання щодо осіб, які підлягають скороченню . Протоколом засідання комісії від 27 грудня 2017 року визначено переважне право в залишенні на роботі лікарів УЗД ОСОБА_3 та ОСОБА_4

29 грудня 2017 року ОСОБА_1 оголошено наказ та він був попереджений про майбутнє звільнення за п. 1 ст.40 КЗпП України. Одночасно із попередженням, йому запропоновано переведення на інші вакантні посади, які малися у закладі на той час (лікаря-терапевта дільничного, лікаря-пульмонолога).

04 січня 2018 року ОСОБА_1 запропоновано посаду лікаря УЗД на апараті ОСОБА_5 ULTIMA (друга зміна суботи) з оплатою згідно фактично відпрацьованого часу, на що він також відповів категорично відмовою, від підпису відмовився.

21 лютого 2018 року отримано відповідь профспілкового комітету про надання згоди щодо розірвання трудового договору з лікарем УЗД ОСОБА_1

Наказом від 02 березня 2018 року за №55-ос позивач звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України, проведений остаточний розрахунок.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем дотримано порядок звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому підстав вважати звільнення незаконним та поновлення на роботі не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідачем не надано письмових документів щодо визначення переважного права на залишенні на роботі лікарів УЗД ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а не його.

Доказів відмови від нібито запропонованої посади лікаря УЗД на неповний робочий час на апараті RADMIR ULTIMA (друга зміна суботи) також не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Харківська міська поліклініка №25» просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

Комісією для вирішення питання щодо осіб, які підлягають скороченню, враховані вимоги трудового законодавства щодо переважного права на залишення на роботі та таке право визнано за ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 .

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_7 було відомо про непридатність до роботи ультразвукового апарату «HAWK 2102 EXL В- К Medikal», на якому він працював та про те, що інший апарат УЗД RADMIR ULTIMA на якому працюють лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Л повністю завантажений для роботи у дві зміни та неможливості забезпечення трьох лікарів УЗД робочим місцем на даному апараті.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб,, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

06 грудня 1985 року ОСОБА_1 зараховано на посаду лікаря першого терапевтичного відділу стаціонару міської клінічної лікарні №11 м. Харкова шляхом переведення з 2 міської лікарні.

01 лютого 1990 року наказом ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-терапевта ультразвукової діагностики Міської клінічної лікарні №11 м.Харкова.

Рішенням сесії Харківської міської ради №483/16 від 27 грудні 2016 року КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №11» перейменовано в КЗОЗ «Харківська поліклініка №25».

У зв`язку із фактичною неможливістю (поламкою) використовувати УЗД апарат «HAWK 2102 EXL B-K Medical» адміністрацією закладу розпочато процедуру скорочення штатних посад лікарів УЗД. Підстава неможливість забезпечення трьох лікарів УЗД робочим місцем з 01 вересня 2017 року та необхідність припинити функціонування апарату «HAWK 2102 EXL B-K Medical» і роботу лікарів на даному апарату відповідно.

Наказом Головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №25» №181 від 07 серпня 2017 року визначено проведення скорочення чисельності і штату працівників шляхом скорочення 1 штатної посади з 01 листопада 2017 року.

21 грудня 2017 року ОСОБА_1 надано для ознайомлення наказ про скорочення штатних посад лікарів УЗД від 07 серпня 2017 за №181, але від ознайомлення та підпису він відмовився, про що складено акт.

В порядку ст.49-4 КЗпП України 21 грудня 2017 року голові профспілкового комітету КЗОЗ ХМП №25 направлено подання про надання згоди на звільнення працівників за ініціативою роботодавця, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та Байдуліної H.JL

Наказом від 26 грудня.2017 року №238 створено комісію для вирішення питання щодо осіб, які підлягають скороченню.

Протоколом комісії від 27 грудня 2017 року визначено переважне право в залишенні на роботі лікарів УЗД ОСОБА_4 та ОСОБА_9

29 грудня 2017 року ОСОБА_1 попереджено про його звільнення з 02 березня 2018 року за п.1 ст.40 КЗпП України, запропоновано посади лікаря-терапевта дільничного, лікаря-пульмонолога, однак від ознайомлення та підпису позивач відмовився.

04 січня 2018 року ОСОБА_1 запропоновано посаду лікаря УЗД на апараті ОСОБА_5 ULTIMA (друга зміна суботи) з оплатою згідно фактично відпрацьованого часу, на що він відповів відмовою, від підпису також відмовився.

07 лютого 2018 року голові профспілкового комітету КЗОЗ ХМП №25 направлено подання про надання згоди на звільнення працівника ОСОБА_1 за ініціативою роботодавця.

21 лютого 2018 року отримана відповідь профспілкового комітету про надання згоди щодо розірвання трудового договору із лікарем УЗД ОСОБА_1

Наказом від 02 березня 2018 року за №55-ос ОСОБА_1 звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України, проведено остаточний розрахунок.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що при звільненні позивача дотримано вимоги трудового законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом встановлено, що відповідач належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача, запропонувавши йому вакантні посади.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29 грудня 2017 року запропоновано посади лікаря-терапевта дільничного, лікаря-пульмонолога, 04 січня 2018 року - посаду лікаря УЗД на апараті ОСОБА_5 ULTIMA (друга зміна суботи) з оплатою згідно фактично відпрацьованого часу. Позивач відмовився від ознайомлення,про що складено відповідні акти від 29 грудня 2017 року та 04 січня 2018 року за підписами заступника головного лікаря з медичної частини, заступника голови профспілкового комітету, начальника відділу кадрів, члена ПК.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 йому адміністрацією лікарні було запропоновані ці посади. Від посад лікаря-терапевта дільничного та лікаря-пульмонолога він відмовився, оскільки ця робота призведе до втрати існуючою категорії та потребувала від нього додаткового навчання, що є, на його думку, погіршенням його становища, саме як лікаря при роботі на апараті УЗД. Робота у другу зміну суботи з оплатою згідно фактично відпрацьованого часу(0,25 ставки) на апараті УЗД також не є достатньою для надання кваліфікованої допомоги пацієнтам. Між тим, ОСОБА_1 не заперечував, що лікарі працюють на апараті УЗД на 0,25 ставки та це є допустимим.

Позивач з дня попередження про вивільнення згоди на переведення на іншу посаду не надав, у зв`язку з цим у відповідача були наявні підстави для його звільнення .

Посилання позивача щодо відсутності змін умов праці та необхідності проведення скорочення штату обґрунтовано не прийнято судом першої інстанції та не приймається апеляційним судом.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17) та від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем не дотримані вимоги ст. 42 КЗпП України щодо переваджного права залишення на роботі.

Відповідно до частини другої статті 42 КЗпП України перевага в залишенні на роботі надається категоріям працівників, визначених пп. 1 - 9 цієї статті, але за рівних умов продуктивності праці і кваліфікації.

Відповідно до абзацу другого розділу третього Тимчасових методичних рекомендацій розрахунку продуктивності праці в цілому в економіці та за видами економічної діяльності, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 26 грудня 2008 року №916 «Про затвердження Тимчасових методичних рекомендацій розрахунку продуктивності праці в цілому в економіці та за видами економічної діяльності», продуктивність праці (однофакторна продуктивність) - це узагальнюючий показник результативності праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг.

За змістом абзацу першого розділу другого та додатків 1 та 2 до згаданих Тимчасових методичних рекомендацій розрахунок продуктивності праці здійснюється на підставі статистичної інформації, тобто за фактичним результатом праці.

В економічній теорії продуктивність праці - це результативність виробничої діяльності людей, що вимірюється кількістю часу, що витрачається на одиницю продукції, або кількістю продукції, створюваної за одиницю робочого часу (година, день, місяць, рік).

При цьому індивідуальна продуктивність праці - це продуктивність праці окремого працівника на конкретній дільниці виробництва.

Таким чином індивідуальна продуктивність праці окремого працівника на конкретній дільниці виробництва також повинна визначатися на підставі фактичних результатів праці такого працівника (кількість продукції, фактично створюваної працівником за одиницю робочого часу), а не відповідно до потенційних можливостей такого працівника.

З матеріалів справи вбачається, що на УЗД апараті «HAWK 2102 EXL B-K Medical» працювали три лікаря УЗД діагностики: ОСОБА_1 . -0,25 ставки, ОСОБА_10 , 0,5 ставки (дослідження органів черевної порожнини, нирок) та ОСОБА_11 0,25 ставки (проведення I скринінгу вагітних та обстеження жінок хворих на гінекологічні захворювання). ОСОБА_11 та ОСОБА_10 звільнилися за власним бажанням.

Тобто, питання щодо залишення на роботі вирішувалося між лікарями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали на іншому апаратті, що не заперечується позивачем.

Наказом від 26 грудня 2017 року №238 створено комісію для вирішення питання щодо осіб, які підлягають скороченню та 27 грудня 2017 року проведено засідання комісії, на якому вивчались довідки характеристики працівників.

З наданих даних, з обґрунтуванням продуктивності праці та кваліфікації лікарів, інших даних, наявності неповнолітніх дітей і т.і. комісією визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як таких, що мають переважне право на залишення на роботі.

Вважати, що ОСОБА_1 має більш високу продуктивність праці та кваліфікацію, ніж інші працівники не можна. Доказів цьому ОСОБА_1 не надано і висновки комісії не спростовано.

Посилання ОСОБА_1 , що він підписував скаргу на дії головного лікаря і його звільнення є «розправою» - безпідставне і судовою колегією не приймається.

Жодного доказу таким обставинам ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав поновлення на роботі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко