Справа № 310/3082/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 серпня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.

при секретарі Артьоменко Д.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/3082/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок він придбав у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які одержали даний будинок у спадщину після смерті ОСОБА_8 . У житловому будинку на момент оформлення договору купівлі-продажу були зареєстровані відповідачі. ОСОБА_2 , як новий власник будинку, дав згоду на те, що продавці на протязі місяця знімуть з реєстрації у будинку відповідачів, але незважаючи на домовленість відповідачі і досі залишаються зареєстрованими за вказаною адресою. Відповідачі у даному будинку не проживають з 2010 року і місцезнаходження їх невідомо. Відповідач витрат на утримання житлового будинку вони не несуть, комунальні послуги не сплачують та реєстрація відповідачів у належному йому домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просив визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ( за ордером) - адвокат Кондрашова В.М. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились. Про слухання справи повідомлені належним чином, відзиву, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення слухання справи не надали. Тому, відповідно ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області - Коноваловою О.В. ( а.с. 9-10).

Право власності зареєстроване у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 26579654 (а.с.11).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області місце проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та з 2010 року вони за вказаною адресою не проживають ( а.с.12)

Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області (а.с. 22-24).

Факт не проживання відповідача у вказаному будинку також підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що є батьком позивача та за довіреністю купував зазначений будинок для свого сина. Продавці повідомляли, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були родичами померлої. З 2010 року вони за вказаною адресою не проживають, він нікому не бачив їх та де вони перебувають зараз невідомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що проживає в будинку АДРЕСА_2 Знайомий з позивачем та відповідачами. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є родичами колишньої господарки будинку, близько 10 років за вказаною адресою вони не проживають.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є членами сім`ї позивача , спільно з власником житлового будинку відповідачі не проживали, спільним побутом з ним пов`язані не були.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

До такої правової позиції дійшов Верховний суд України у своїй постанові у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.

Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 19 серпня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін