Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 541/2277/18-ц

провадження № 61-12006св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про перерахунок розміру страхових виплат за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року у складі судді Андрущенко-Луценко С. В.та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Триголова В. М., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про перерахунок розміру страхових виплат.

Позовна заява мотивована тим, що він з 01 лютого 1982 року до 18 квітня 2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (тепер - приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля»), де отримав професійне захворювання. 04 липня 1994 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 07 червня 1994 року до 01 липня 1996 року. 04 жовтня 1996 року йому повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 01 липня 1996 року до 07 червня 1998 року. 03 листопада 1998 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25 % з 01 листопада 1998 року до 03 жовтня 2000 року. Останнім висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 20 березня 2001 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 01 листопада 2000 року безстроково.

Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» від 11 липня 1994 року № 391 у зв`язку з частковою втратою професійної працездатності йому призначено та виплачувалися з 07 червня 1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності у розмірі 20 % у розмірі 998 717 крб.

Зазначав, що на момент передачі його особової справи до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві підприємством було невірно визначено розмір втраченого внаслідок професійного захворювання заробітку, а саме 205 грн замість 424,13 грн, внаслідок чого відбулось неправильне нарахування у подальшому Фондом щомісячних сум відшкодування шкоди.

Вказані обставини встановлені та доведені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року у справі № 541/1795/15-ц за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області, приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року роз`яснено в частині визначення розміру щомісячних страхових виплат на 01 квітня 2001 року, де вказано, що станом на 01 квітня 2001 року розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20 % середньої заробітної плати ОСОБА_1 становила 424,13 грн.

При зверненні до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати з 01 листопада 2014 року до 31 грудня 2017 року, виходячи з суми щомісячних страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року у розмірі 424,13 грн, що визначено преюдиційним судовим рішенням, він отримав відмову з посиланням на відсутність підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат.

Вважав, що відповідач неправомірно відмовив йому у перерахунку, оскільки такий розмір був встановлений судом апеляційної інстанції при судовому розгляді іншої справи, в якій брали участь особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд: зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести йому з 01 листопада 2014 року до 31 грудня 2017 року перерахунок розміру щомісячних страхових виплат згідно з вимогами чинного законодавства, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати станом на 01 квітня 2001 року - 424,13 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2014 року до 31 грудня 2017 року, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати станом на 01 квітня 2001 року - 424,13 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Краснодоні Луганської області на підставі виданої роботодавцем невірної довідки про розмір втраченого заробітку здійснювало виплату позивачу щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року роз`яснено в частині визначення розміру щомісячних страхових виплат на 01 квітня 2001 року, де вказано, що станом на 01 квітня 2001 року розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20 % середньої заробітної плати ОСОБА_1 становила 424,13 грн.

ОСОБА_1 довів обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, оскільки відмова відповідача у перерахунку розміру страхових виплат порушує його права на їх отримання у розмірі, встановленому законодавством.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишено без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з його висновком і зазначив, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Таким чином, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області необхідно провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2014 року до 31 грудня 2017 року, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати станом на 01 квітня 2001 року - 424,13 грн, яких визначено рішенням суду, що набрало законної сили та є чинним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській областіподало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 541/2277/18-ц з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2019 року клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень задоволено частково.

Зупинено виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 1 розділу III Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), що взагалі судами першої та апеляційної інстанцій не прийнято до уваги.

У пункті 6 розділу III вищевказаного Порядку розмір раніше призначеної щомісячної страхової виплати може бути змінено робочим органом виконавчої дирекції Фонду за місцем фактичного проживання (перебування) лише за наявності усіх необхідних документів, які підтверджують право на зміну розміру страхової виплати. Проте жодних документів, які б підтверджували право на зміну розміру страхової виплати не було надано позивачем Миргородському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області.

Позивач не звертався до Миргородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області із заявою про перерахунок призначеної страхової виплати та не надавав жодних документів, які б відповідно до норм чинного законодавства давали підстави для проведення перерахунку страхових виплат з 2014 року до 2018 рік, що не враховано судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи.

Крім того, на час передачі особової справи ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України рішення Апеляцчійного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року про перерахунок страхових виплат, на яке посилається апеляційний суд , не існувало.

Статтею 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зміни ступеня втрати, професійної працездатності, зміни складу сім`ї померлого, а також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати з 01 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Інших підстав перерахування сум щомісячних страхових виплат Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 01 лютого 1982 року до 18 квітня 2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (тепер - приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля»), де отримав професійне захворювання. 04 липня 1994 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 07 червня 1994 року до 01 липня 1996 року. 04 жовтня 1996 року йому повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 01 липня 1996 року до 07 червня 1998 року. 03 листопада 1998 року позивачу встановленоступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25 % з 01 листопада 1998 року до 03 жовтня 2000 року. Останнім МСЕК від 20 березня 2001 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 01 листопада 2000 року безстроково.

Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» від 11 липня 1994 року № 391 у зв`язку з частковою втратою професійної працездатності позивачу призначено та виплачувалися з 07 червня 1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності у розмірі 20 % у розмірі 998 717 крб.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Краснодоні Луганскої області на підставі виданої роботодавцем невірної довідки про розмір втраченого заробітку здійснювало виплату щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі (а.с. 8-11).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Роз`яснено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року в частині визначення розміру щомісячних страхових виплат на01 квітня 2001 року, вказавши, що станом на 01 квітня 2001 року розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20 % середньої заробітної плати ОСОБА_1 , становила 424,13 грн (а.с. 12).

03 вересня 2018 року позивач звернувся до Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області із заявою про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 листопада 2014 року до 31 грудня 2017 року, виходячи з розрахункової суми станом на 01 квітня 2001 року у розмірі 424,13 грн, але йому було відмовлено (а.с. 16-18).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на дату передачі до Фонду особової справи ОСОБА_1 ), передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого;3) підвищеннярозміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню непідлягає.

Так, відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні Луганської області постановою від 27 серпня 2001 року № 5570 з 01 серпня 2001 року було продовжено ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченого заробітку, виходячи з розміру, вказаного ПАТ «Краснодонвугілля» - 205 грн, перерахування розміру щомісячних страхових виплат надалі здійснювалось у випадках, встановлених статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

У пункті 1 розділу III Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451, зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування).

На даний час правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23 вересня 1999 року.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (частина перша статті 18 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що суди правильно застосували положення частини четвертої статті 82 ЦПК України таврахували преюдиційні судові рішення, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги про те, що на час передачі особової справи ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року про перерахунок страхових виплат не існувало не заслуговують на увагу, оскільки зазначене судове рішення є преюдиційним, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській областіне оскаржувалось. Вказаним судовим рішенням та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року, якою його роз`яснено, встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Краснодоні Луганскої області здійснювало виплату позивачу щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі, встановивши розрахункову суму щомісячних страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року у розмірі 424,13 грн.

Інші доводи касаційної скаргивисновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У частині третій статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова