Постанова

Іменем України

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/20939/17

провадження № 61-12898св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя - доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у складі судді Цимбал І. К. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») про стягнення сум вкладів за договором строкового банківського вкладу.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року, відкрито провадження у справі.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, при відкритті провадження у справі керувався нормами статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2018 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та справу направити до суду за належною підсудністю.

Рух справи у суді касаційної інстанції

19 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, належним чином не перевірив інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача.

Ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не дотримано правил підсудності. Судом не враховано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з 24 липня 2017 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, що не дає останній права звертатись з позовом до суду, який територіально знаходиться за тимчасовим місцем проживання/перебування позивача. Вказував, що позивачу необхідно звернутись із позовом до Артемівського міськрайонного суду Донецької області за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання позивача або до Подільського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У відзиві ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 вказувала, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, а тому при вирішенні питання про відкриття провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не порушував норми процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 ЦПК України 2004 року позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно із частиною першою статті 122 ЦПК України 2004 року суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК України 2004 року) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК України 2004 року) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК України 2004 року).

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, відноситься довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за зверненням громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, за місцем їх перебування оформляються і видаються органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, довідки, що підтверджують місце їх перебування. Такі довідки видаються громадянам у день звернення на підставі паспорта громадянина України чи іншого документа, до якого згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, та письмової заяви, в якій зазначається адреса, за якою громадянину може бути вручена офіційна кореспонденція. При цьому відомості (відмітка) про місце перебування такої особи не вносяться до її паспорта. Зразок та порядок видачі довідки, що підтверджує місце перебування, зразок письмової заяви, яка подається громадянином для одержання довідки, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно із пунктами 2, 7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, для отримання довідки повнолітня особа, яка переміщується, звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи). Під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу інформує особу, яка переміщується, про обов`язок повідомити протягом 10 днів відповідному територіальному підрозділу ДМС про фактичне місце проживання, а також про зміну фактичного місця проживання або повернення до покинутого місця проживання. Територіальний підрозділ ДМС у триденний строк після повідомлення особою, яка переміщується, про фактичне місце проживання проводить перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, проставляє у разі підтвердження таких відомостей на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, та щодня подає в електронній формі уповноваженому органові відповідну інформацію.

Уповноважений орган вносить інформацію територіального підрозділу ДМС до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та у разі наявності підстав приймає рішення про зняття з обліку осіб, які переміщуються.

Територіальний підрозділ ДМС із залученням працівників територіальних органів і підрозділів МВС, представників інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, здійснює щомісяця вибіркову перевірку наведених у довідках відомостей про фактичне місце проживання осіб, які переміщуються (не менш як 10 відсотків загальної кількості таких осіб), та у разі не підтвердження зазначених відомостей в одноденний строк повідомляє про це уповноваженому органу для прийняття рішення щодо зняття з обліку осіб, які переміщуються.

До позовної заяви, позивач додала довідку від 24 липня 2017 року № /27162 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до якої ОСОБА_1 перемістилася з району антитерористичної операції та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально знаходиться у Дарницькому районі м. Києва.

З огляду на викладене довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання ОСОБА_1 , що знаходиться у Дарницькому районі м. Києва.

Доводи касаційної скарги про те, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , а тому вона могла звертатись до Артемівського міськрайонного суду Донецької області є безпідставними, оскільки місце перебування позивача на час звернення до суду зареєстроване у м. Києві.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що при відкритті провадження у цій справі судом першої інстанції не було порушено норми цивільного процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» із ухваленими у справі судовими рішеннями, отже, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний