головуючий у суді І інстанції Остапук Т.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

02 вересня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Короля Дмитра Володимировича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2014 року

за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» про видачу дубліката виконавчого листа

у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року задоволено заяву представника ТОВ «Кей Колект» про видачу дубліката виконавчого листа.

Видано дублікат виконавчого листа на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2010 року у справі № 2-4350/10 за позовом АКІБ «УкрСибБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Король Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову - про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк, або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник заявника посилається на те, що матеріали справи не містять доказів про направлення судом першої інстанції судових повісток на адресу ОСОБА_1 та що вона належним чином була повідомлена про дату та час судового засідання по справі, а зі змістом ухвали Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2014 року представник заявника ознайомився лише 16 серпня 2019 року.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 залучена до участі у справі у якості відповідача та про розгляд цивільної справи за позовом банку про стягнення з неї як поручителя солідарно з боржником заборгованості за кредитним договоромбула обізнана;

зверталася до Галицького районного суду з цивільним позовом до банку про визнання поруки припиненою, зверталася до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про зупинення провадження у справі про стягнення неї заборгованості до розгляду, пов`язаної з цим, справи про припинення поруки;

ухвалою Печерського районного суду міста Києва вказані справи об`єднано в одне провадження (а.с. 78-79, 80-82 т. 1);

представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 приймав участь у судових засіданнях при розгляді справи та був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення по сутті, заявленого спору (рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2010 року а.с. 105-107, 109-112 т. 1);

представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 отримав повний текст рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2010 року (а.с. 116 т. 1);

вказане рішення суду першої інстанції було переглянуто в апеляційному порядку і набрало законної сили, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 20 січня 2011 року (а.с. 139-142/1 т.1) направлена відповідачу 24 січня 2011 року (а.с. 142/2 т. 1).

виконавчі листи перебували на примусовому виконанні УДВС ГУЮ у м. Києві та відповідно Постанови про арешт коштів боржника від 14 березня 2012 року накладено арешт на кошти на рахунках, що належать ОСОБА_1 (а.с. 200 т. 1).

Отже, та обставина, що матеріали справи не містять доказів про направлення судом першої інстанції судових повісток на адресу ОСОБА_1 та що вона належним чином була повідомлена про дату та час судового засідання по справі, не може вважатися поважною причиною пропуску понад 5 років строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи значний строк пропуску звернення із апеляційною скаргою (понад 5 років), який заявник просить поновити, суддя має переконатися у наявності виключних підстав для необхідності такого поновлення з урахуванням дотримання принципу юридичної визначеності.

За правилами статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши представнику заявника строк для усунення вказаних недоліків, а саме: зазначити поважну причину пропуску строку на оскарження ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвокату Королю Дмитру Володимировичу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова