ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/859/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15823/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2019 року, постановлену суддею Грицай К.М. за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м., житлова площа 36,9 кв.м. та шляхом заборони здійснювати будь-які дії в тому числі відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м., житлова площа 36,9 кв.м. із забороною ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження вказаним приміщенням.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м., житлова площа 36,9 кв.м.

Копію ухвали направлено учасникам справи та у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області для негайного виконання.

ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. В обгрунтування вимог вказує на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд першої інстанції не мотивував висновок про те, яким чином невжиття заходів забезпечення, а саме, розпорядження квартирою може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або забезпечити фактичне виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Крім того, не досліджено відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач. Оскаржувана ухвала позбавляє права Товариства, яке є власником майна, розпоряджатись ним.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, в силу вимог ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вживаються заходи щодо реалізації спірної нерухомості, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 11.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №678, відповідно, до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №0 від 26.03.2008 року перейшло до ТОВ ФК Довіра та Гарантія.

ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вимогу про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотечного договору. Останньому надано строк на протязі одного місяця з моменту одержання вимоги, звільнити дану квартиру.

Як встановлено в суді першої інстанції, ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Дельта Банк» договору № 667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та скасування державної реєстрації.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до вказаних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За положенням ст.ст.149, 153 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що існує загроза, відчуження квартири заявника, та з метою запобігання порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 вжив заходи забезпечення позову .

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.

Слід також зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично зберігається в користуванні ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а обмежується лише можливість розпоряджатися ним та відчужувати.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції дотримався принципу пропорційності та розумного балансу між інтересами сторін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесені.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова складена 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Судді: М.В. Ходоровський

О.Я. Міщій