Ухвала

05 вересня 2019 року

місто Київ

справа № 554/9436/16-ц

провадження № 61-16277ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток у спільному майні та припинення права на частку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на ј частку квартири. 22 серпня 2017 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, просила разом з співвласниками - третіми особами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - визначити їх ідеальні частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , та припинити право власності ОСОБА_1 на ј частку зазначеної квартири.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено, визначено частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі по ј за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; припинено право власності ОСОБА_1 на ј частину квартири АДРЕСА_1 ; перераховано з депозитного рахунку на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 131 187, 00 грн в рахунок відшкодування вартості ј частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визначено частки у праві спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 1 / 3 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , після перерахування з депозитного рахунку на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 131 187, 00 грн в рахунок відшкодування за право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 . Здійснено розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 рокузалишено без змін.

ОСОБА_1 27 серпня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в частині припинення права власності його, ОСОБА_1 , на ј частину квартири АДРЕСА_1 , та в частині визначення часток у праві спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норми матеріального та процесуального права, судами невірно оцінено докази, надані відповідачем.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Ціна позову у цій справі про визначення ідеальних часток у спільному майні та припинення права на частку квартири визначається сукупною вартістю зазначеного нерухомого майна - 524 750, 00 грн, виходячи із визначеної судами вартості ј частки квартири, що становить 131 187, 50 грн.

Отже, ціна позову складає 524 750, 00 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з`ясовано, що зазначені обставини відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені у малозначній справі, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток у спільному майні та припинення права на частку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний