ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/671/18

провадження № 22-ц/4809/1298/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Дьомич Л. М.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року у складі головуючого - судді Драного В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» звернулось до суду із заявою про залучення до участі у справі його як правонаступника Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», посилаючись на те, що у провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває справа № 405/671/18 за позовом ПАТ «Банк Національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.05.2018 року між заявником та ПАТ «Банк Національний кредит» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого останнє відступило право вимоги заборгованості за договором кредиту № КК-289-М від 14.02.2014 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» про залучення до участі у справі правонаступника у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» () - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» (, юридична адреса: 03057, м. Київ, вул. Желябова, 10А).

Постановляючи ухвалу про заміну сторони, суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір про відступлення права вимоги від 18 травня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» набуло право вимоги за кредитним договором, а тому наявні підстави для заміни кредитора.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідач вважає, що Ленінський районний суд м. Кіровограда при постановлені ухвали 30 травня 2019 року про залучення до участі у справі правонаступника неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог статті 55 ЦПК України суд вирішив питання про залучення правонаступника сторони у справі, у справі, розгляд якої був закінчений.

Ленінський районний суд м. Кіровограда не надав правової оцінки тим обставинам, що в межах справи №405/671/18-ц рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2018 року набрало законної силипісля його перегляду в апеляційному порядку 14.05.2019 року.

Відповідач вважає, що з огляду на те, що судовий розгляд справи №405/671/18-ц станом на 30.05.2019 року був закінчений, у Ленінського районного суду м. Кіровограда були відсутні визначені законом повноваження для залучення до участі у справі - правонаступника позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» з усіма процесуальними правами та обов`язками прав попередника і продовження участі останнього.

На її думку після закінчення розгляду цивільної справи №405/671/18-ц будь-які подальші процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються іншими нормами процесуального права - розділом VI ЦПК України.

Водночас, як підтверджується матеріалами цивільної справи - ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» із заявою в порядку ст. 442 ЦПК України про заміну сторони у виконавчому провадженні - не зверталася. Натомість заявник звернувся з заявою про залучення до участі правонаступника, мотивуючи її фактом наявності в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда цивільної справи №405/671/18-ц.

За таких обставин процесуальній дії по залученню правонаступника до участі у справі №405/671/18-ц здійснені Ленінським районним судом м. Кіровограда не у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Відзиви на апеляційну скаргу не пнадходили.

Представник заявника в засідання апеляційного суду не з`явився, від ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними у матеріалах справи доказами (а.с.232 т. 1).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Міхальової В. В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Факти встановлені судами

Судом встановлено, що 30.01.2018 року ПАТ «Банк Національний кредит» звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № КК-289-М від 14.02.2014 року у розмірі 82131,14 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2018 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2018 року у справі № 405/671/18 позов ПАТ «Банк Національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14.05.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2018 року змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» заборгованість за кредитом (тіло) в розмірі 7969 грн., процентами за користування кредитом в розмірі 849 грн., а всього 8818 грн. та компенсацію судового збору в розмірі 188,53 грн., та стягнуто з ПАТ «Банк Національний кредит» на користь ОСОБА_1 2378,70 грн. компенсації судового збору.

За результатами відкритих торгів (протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-03-27-000113-а від 17.04.2018 року) 18.05.2018 року ПАТ «Банк Національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» уклали договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.05.2018 року, відповідно до якого ПАТ «Банк Національний кредит» відступив шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» право вимоги за договором № КК-289-М про відкриття карткового рахунку та виконання розрахунків за операціями з картками від 14.02.2019 року, укладеного з ОСОБА_1

Відомості щодо добровільного виконання відповідачем вказаного судового рішення або відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі правонаступника ПАТ «Банк Національний кредит» - ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Аналіз норм матеріального права та доводів сторін

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до вимог ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони на будь-якій стадії цивільного процесу, в тому числі на стадії виконання судового рішення, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Так, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Заміна сторони її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії цивільного процесу. Без заміни сторони у справі правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання, пов`язані з виконанням судового рішення.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд після набрання чинності рішенням прот стягнення з неї кредитної заборгованості на користь ПАТ «Банк Національний кредит» не мав права вирішували питання про заміну сторони провадження правонаступником, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» не звертався із заявою про заміну сторони виконавчого провадження згідно з вимогами статті 442 ЦПК України, є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшли висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішенняч з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

Л. М. Дьомич