Справа № 344/4117/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/918/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті відсотків на рівні облікової ставки НБУ, 3 % річних, інфляційних нарахувань та судових витрат за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2019 року під головуванням судді Пастернак І.А. в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - АТ «Укрсоцбанк», відповідно до статуту банку від 06.07.2018) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 1 993 251,16 грн за договором невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 від 06.12.2007, стягнення судових витрат в розмірі 29 898,77 грн, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 68 000,00 Доларів США зі сплатою 14,64 % річних, з графіком погашення суми основної заборгованості у відповідності до додаткової угоди №4 до договору, з кінцевим терміном повернення до 05.12.2027 року.

Відповідно до п. 3.1.Додаткової угоди від 10.06.2010 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №340-042 від 06.12.2007, сплата чергових щомісячних процентів, що нараховуватимуться в період з 10.06.2010 року по 10.01.2011 року сплачується в сумі не менше, ніж 50% від суми нарахованих процентів.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.12.2011 року позов банку задоволено та стягнуто заборгованість на 13.04.2011 в розмірі 594 584,94 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист. Однак, зобов`язання відповідачкою і надалі не виконується, у зв`язку з чим виникла заборгованість за відсотками за інший період і станом на 01.03.2016 року становить 45 423,94 дол. США. та 762 498,47 грн пені, яку представник позивача просив стягнути в судовому порядку.

05 грудня 2018 року представник ПАТ "Укрсоцбанк" подав до суду заяву про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що на дату пред`явлення позову 02.04.2016 і по даний час вищевказане рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, що свідчить про наявність порушення прав позивача.

Невиконання судового рішення про стягнення 596 257,38 грн є підставою для застосування ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Згідно розрахунку позивача, у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору та рішення суду, за останньою станом на 02.12.2018 наявна заборгованість в розмірі 802 200,18 грн, яку просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача, з яких 126 406,56 грн - заборгованість зі сплати 3% річних за період з 16 грудня 2011 року по 02 грудня 2018 року, 604 008,70 грн заборгованість зі сплати інфляційних втрат за базовою заборгованістю згідно рішення Третейського суду за період з 16 грудня 2011 року по 02 грудня 2018 року та 71 784,92 грн заборгованість зі сплати інфляційних втрат за нарахованими 3% річних за період з 16 грудня 2011 року по 02 грудня 2018 року.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2019 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті відсотків на рівні облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційних нарахувань станом на 02.12.2018 в розмірі 802 200,18 грн та стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 126 406,56 грн заборгованості зі сплати 3% річних за період з 16.12.2011 по 02.12.2018, а також 1 896,10 грн витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» подано апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд при ухваленні рішення дійшов помилкових висновків щодо фактичних обставин справи.

Зокрема суд дійшов протилежних висновків, оскільки з одного боку констатував факт невиконання відповідачем рішення Третейського суду, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним зобов`язанням у національній валюті-гривні, а з іншого відмовив у стягненні інфляційних нарахувань, посилаючись на те, що згідно умов кредитного договору відповідач отримала кредит в іноземній валюті, на яку чинним законодавством не передбачено нарахування індексу інфляції.

Незважаючи на те, що кредит надано в іноземній валюті, доларах США, заборгованість за рішенням суду стягнута в національній валюті і з моменту винесення рішення у відповідача виникло зобов`язання деліктного характеру.

Невиконання ОСОБА_1 рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 грудня 2011 року у справі № 702/11 є підставою для застосування норм ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за невиконання зобов`язання в розмірі 3% річних та інфляційних нарахувань задовольнити.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися. Адвокату Сікомасу С.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 згідно довіреності, апеляційним судом направлено телефонограму про розгляд апеляційної скарги 15.08.2019, однак останній в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки. Представнику апелянта належним чином вручено повідомлення і він також не повідомив про причини неявки, тому розгляд справи ухвалено проводити без участі сторін та їх представників.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 68 000,00 доларів США зі сплатою 13,6% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданні Кредитів, які містяться в додатку №3 до цього договору.

Відповідно до умов договору Погашення кредиту повинно здійснюватись відповідно до графіку, що міститься в додатку №1 до цього договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05.12.2022 на умовах визначених цим договором.

Між сторонами 07.10.2008 укладено додатковий договір №1 до договору невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 від 06.12.2007, відповідно до якого з 21.10.2008 внесено зміни в Додаток 3 до договору кредиту №340-042 від 06.12.2007. (а.с.12).

Внаслідок укладення 27.08.2009 додаткової угоди № 3 кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом визначено не пізніше 05 грудня 2027 року (а.с.13-15).

Між АКБ «Укрсоцбанк» (перейменовано на АТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 10.06.2010 укладено додаткову угоду №4 про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 від 06.12.2007, відповідно до якої, сторони визначили, що залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення цієї додаткової угоди 62 611,08 дол. США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 4 605,38 дол. США, залишок заборгованості за нарахованою комісією за ведення кредитної справи в сумі 846,23 дол. США. Крім цього, встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,64% річних (а.с.16-18).

Взяті зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 від 06.12.2007 року відповідачка не виконувала належним чином, позивач звернувся до третейського суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 грудня 2011 року, яке набрало чинності, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 340-042 від 06.12.2007 року в сумі 596 257,38 грн та судові витрати в розмірі 6 345,84 грн. (а.с.19, 20).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

На час звернення до суду з даним позовом заборгованість ОСОБА_1 за рішенням Третейського суду від 16 грудня 2011 року в розмірі 596 257,38 грн не сплачена і зобов`язання не виконане.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за результатом розгляду справи № 373/2054/16-ц вказала, що зазначення судом у рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Хоча у рішенні третейського суду від 16 грудня 2011 року у резолютивній частині рішення заборгованість за кредитним договором визначена у гривні, проте мотивувальна частина рішення містить правильні посилання на укладення кредитного договору у іноземній валют. На думку колегії апеляційного суду саме дана обставина є підставою вважати, що даний спір слід вирішувати виходячи з того, що зазначене у кредитному договорі № 340-042 від 06.12.2007 зобов`язання виражене у валюті - доларах США, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України у договорі не визначався.

Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та самим договором не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу не вбачається.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі, а не її еквівалент у національній валюті України.

Отже, позивач має право на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання у валюті, тобто доларах США, як визначено умовами кредитного договору.

Розмір 3 % річних позивач визначив в сумі 126 406,57 грн, що не заперечується відповідачем та її представником і визнається судом.

Відповідно до офіційного курсу Національного Банку України на день ухвалення рішення судом першої інстанції курс долара США становив 26,81 грн. Тому апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 4 714,90 доларів США.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення 126 406,57 грн та ухвалення у цій частині нового рішення з визначенням 3% річних у доларах США.

Щодо вирішення судом першої інстанції інших позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за невиконання рішення третейського суду в розмірі 604 008,70 грн та інфляційних втрат за нарахованими 3% річних в розмірі 71 784,92 грн за період з 16.12.2011 по 02.12.2018, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Оскільки предметом грошового зобов`язання за вказаним договором є грошові кошти, визначені у доларах США, і втрати від знецінення національної валюти відновлені шляхом застосування еквіваленту іноземної валюти за курсом, встановленим НБУ на час вирішення справи про стягнення боргу, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного повернення коштів відсутні.

Відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача заборгованості зі сплати інфляційних втрат за базовою заборгованістю згідно рішення Третейського суду в розмірі 604 008,70 грн та інфляційних втрат за нарахованими 3% річних в розмірі 71 784,92 грн за період з 06.12.2011 по 02.12.2018, суд першої інстанції в оскарженому рішенні дійшов правильного висновку, що індексації підлягає лише національна валюта - гривня. Оскільки кредитний договір укладено у валюті та цим же договором визначено зобов`язання відповідача повернути позику також у валюті, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що рішення у цій частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2019 року в частині стягнення 126 406,57 грн - 3% річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150 м.Київ, вул. Ковпака 29, рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, код банку 00039019) 4 714,90 доларів США - 3 % річних.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено і підписано 19 серпня 2019 року.

Суддя доповідач : І.В. Бойчук

Судді : В.Д. Фединяк

В.А.Девляшевський