Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 627/114/17

провадження № 61-28059св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Слобода»,

третя особа - відділ Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бровченка І. О., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який надалі уточнила, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Слобода» (далі - ТОВ «СГП «Слобода», товариство), третя особа - відділ Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, про дострокове розірвання договору оренди землі.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4,6746 га, що розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яку успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_2. 12 грудня 2004 року її мати уклала договір оренди землі з ТОВ «СГП «Слобода» строком на п`ять років. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла.

Посилаючись на те, що відповідач не в повному обсязі сплачує орендну плату, не має проекту сівозмін, підробив договір оренди землі, просила достроково розірвати договір оренди землі від 12 грудня 2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «СГП «Слобода» на оренду земельної ділянки площею 4,6746 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 05 червня 2012 року у справі № 2022/416/2012.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 05 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що орендна плата за землю, яка сплачена відповідачем за 2014-2016 роки, не відповідає умовам оспорюваного договору оренди землі, у зв`язку зі зміною розмірів земельного податку, підвищенням цін, тарифів, інфляції. Зазначає, що у пункті 8 договору оренди землі відповідачем власноручно виправлено строк дії договору з п`яти на двадцять п`ять років, однак судами не перевірялись та не досліджувались надані позивачем докази щодо підробки зазначеного пункту договору.

У жовтні 2017 року надійшли заперечення ТОВ «СГП «Слобода» на касаційну скаргу, в якій товариство просило відхилити касаційну скаргу ОСОБА_1 , оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилається.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 2 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом статті 1 вказаного Закону № 161-XIV оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом частини першої статті 32 Закону № 161-XIV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Обов`язки орендаря визначені у статті 25 Закону № 161-XIV, до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 12 серпня 2004 року серії ХР №019673 ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 4,6746 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

12 грудня 2004 року ОСОБА_2 та ТОВ «СГП» Слобода» уклали договір оренди землі, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала в строкове платне користування зазначену земельну ділянку ТОВ «СГП» Слобода». У договорі зазначено, що його укладено на двадцять п`ять років. Договір зареєстрований в Краснокутському РВ Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22 грудня 2005 року за № 91 (а.с. 12-13).

27 грудня 2005 року актом прийому-передачі об`єкта оренди за договором оренди від 12 грудня 2004 року, земельна ділянка передана відповідачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 17).

Відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 05 червня 2012 року за ОСОБА_3 в порядку спадкування визнано право власності на зазначену земельну ділянку.

Згідно із пунктом 40 договору оренди землі від 12 грудня 2004 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до пунктів 9-11 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 801 грн в рік, у тому числі в грошовій, натуральній та відробітковій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься до 20 грудня поточного року.

Згідно з пунктом 38 договору оренди дія договору припиняється за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату за 2014 рік - 6 000 грн, за 2015 рік - 10 000 грн, за 2016 рік - 12 000 грн.

Доказів неправильного розрахунку орендної плати за 2014-2016 роки позивачем не надано.

Доводи позивача про відсутність у відповідача проекту сівозмін, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи 28 грудня 2012 року Краснокутська районна державна адміністрація видала розпорядження № 464 про надання ТОВ «СГП «Слобода» згоди на розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, а розпорядженням № 459 від 17 грудня 2013 року погодила зазначений проект землеустрою (а.с. 68).

Відхиляючи аргументи позивача щодо підробки відповідачем однієї з істотних умов договору - строку його дії (з 5 на 25 років), суди правильно зазначили, що на підтвердження того, що зміни в договір оренди земельної ділянки вносилися після його підписання та доказів щодо встановлення можливої підробки документа позивачем не надано.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

З урахуванням наведеного, установивши недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди землі з наведених позивачем підстав.

Заявник посилається на обставини, які можуть бути підставою для визнання договору оренди землі недійсним в цілому чи у певній частині: підроблення договору в частині строку його дії, відсутність у договорі певних істотних умов. Проте предметом спору у цій справі є вимога про розірвання договору оренди землі, а не визнання його недійсним. Відповідно безпідставними є посилання заявника на не призначення експертизи для з`ясування факту підроблення договору оренди землі, оскільки це виходить за межі предмету спору та доказування.

У касаційній скарзі заявник посилається на допущену апеляційним судом описку у написанні назви суду, рішення якого переглядалося в апеляційному порядку. Проте указане на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не впливає. Зазначена заявником описка може бути виплавлена за заявою сторін у справі або за ініціативою апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судових рішень.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний