Справа № 523/8174/19
Провадження №2/523/3426/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та найм житла, -

ВСТАНОВИВ

ПрАТ «Промінь-1» звернулось до суду з позовними вимогами, в яких зазначило, що ПрАТ «Промінь-1» на праві приватної власності належить гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. В квартирах №№29,30 вищезазначеного гуртожитку зареєстровані та проживають відповідачі. Позивач є балансоутримувачем вказаного гуртожитку. Проживаючи на вказаній житловій площі відповідачі не в повному обсязі сплачують житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р. складає 6847,85грн. та заборгованість за найм (оренду) житла за період з 01.01.2016р. по 01.01.2019р. в розмірі 23004,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в загальному розмірі 29851,85грн., судовий збір та витрати на виготовлення ксерокопії документів в розмірі 169,50грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просить позов задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Надали до суду відзив на позовну заяву, в якому пред`явлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, в зв`язку з їх безпідставністю, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Суд вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.п. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особа, яка отримує житлово-комунальні послуги зобов`язана оплачувати їх у строки, встановлені договором і законом.

Пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572 (далі Правила № 572), дія яких поширюється на вказаний гуртожиток, передбачено, що користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування.

Пунктом 5 Правил № 572 передбачено, що власник квартири, житлового приміщення у гуртожитку має право здавати в найм (в оренду) квартиру, житлові приміщення у гуртожитку або кімнату квартири, житлового приміщення у гуртожитку та укладати інші договори відповідно до законодавства. Користування наймачем (орендарем) квартири (кімнати), житлового приміщення у гуртожитку здійснюється згідно з договором найму (оренди).

За приписами ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

За змістом ч.ч.2,3 ст. 816 ЦК України наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов`язки за договором найму житла є солідарними.

Так, протоколом Загальних зборів акціонерів ЗАТ «Промінь-1» (після зміни найменування ПрАТ «Промінь-1») № 19 від 28.03.2011 року затверджено Статут ЗАТ «Промінь-1» та у зв`язку з зміною назви, яку приведено до вимог чинного законодавства, протоколом Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Промінь-1» № 26 від 11.04.2019 року затверджено Статут ПрАТ «Промінь-1» в новій редакції.

ПрАТ «Промінь-1» на праві приватної власності належить будівля гуртожитку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлю гуртожитку сер. НОМЕР_1 від 15.11.2006р., крім 85/1000 частин, які були передані у власність фізичним особам.

Згідно довідки Ф-1 №86 від 21.05.19р. в житлових приміщеннях гуртожиту АДРЕСА_1, загальною площею 63,9 кв.м. зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2. Факт проживання та користування вказаними кімнатами відповідачі не оспорюють та у запереченнях визнають такий факт.

Як було встановлено судом та зазначено вище, ПрАТ «Промінь-1», як власник приміщення гуртожитку, уклало 07.02.2017р. з ОСОБА_1 договір найму (оренди) жилого приміщення, кімнати №29 в гуртожитку в письмовій формі, який 01.01.2018р. було переукладено стоком до 01.01.2019р.

Згідно представленого договору найму від 29.12.2016р. між ПрАТ «Промінь-1» та ОСОБА_2 було укладено договір найму на кімнату №30 в гуртожитку.

Крім того, ПрАТ «Промінь-1» на підставі п.п. 2,5 Правил № 572 до лютого 2017р. зверталось до ОСОБА_1 з пропозиціями про укладання договору найму жилого приміщення, кімнатою №29, однак, відповідачі щоразу ухилялись від укладання такого договору з ПрАТ «Промінь-1», що підтверджується листами ПрАТ «Промінь-1» з пропозицією про укладання договору найму житла.

Пунктом 1.4. договору найму було передбачено, що відповідальність перед Наймодавцем за дії громадян, що постійно проживають із Наймачем, у випадку порушення ними умов договору найму, несе Наймач. Вказаний пункт договору узгоджується з ч. 2ст.816 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням характеру спірних правовідносин, та встановлення факту укладання договору найму (оренди) з відповідачами по справі на житлові приміщення в гуртожитку №29,30, вони повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем.

Згідно представлених позивачем розрахунків, за користування АДРЕСА_1 нарахована заборгованість за надані житлово-комунальні послуги (побутові відходи, квартирна плата, водопостачання, оплата за допоміжні приміщення), за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р., на суму 6847,85грн.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення житлово-комунальних послуг за допоміжні приміщення, за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р. на загальну суму 1215,00 грн. не підлягають задоволенню, так як з боку позивача не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на передачу та користування відповідачами допоміжним приміщенням розміром 15,0 кв.м.

Крім того, з боку відповідачів суду представлені квитанції від 14.02.2019р. про проведення відповідачами оплати боргу за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 5400,00грн.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути суму боргу за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р. в розмірі 232,85грн.

Як було встановлено судом та зазначено вище, ПрАТ «Промінь-1», як власник приміщення гуртожитку, уклало з відповідачами договори найму (оренди) жилих приміщень в гуртожитку в письмовій формі.

Відповідно до Протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «Промінь-1» № 40 від 31.03.2015р. за користування житлом у гуртожитках, які є об`єктами права власності ПрАТ «Промінь-1», встановлено плату у розмірі не нижче 10,00 грн. за 1 кв. м. займаної площі щомісячно.

Представлений позивачем розрахунок, який не спростований відповідачами, вказує на те, що за період з 01.01.2016р. по 01.01.2019р. відповідачами не провадилась оплата за найм житла, в зв`язку з чим підлягає стягненню у повному обсязі.

Перевіряючи доводи відповідачів в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять з наступного.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Про правові наслідки порушення зобов`язання боржником йдеться у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, щомісячно, не пізніше 1 числа кожного місяця.

Таким чином, умовами договору сплата чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання наймачем окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за найм житла частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника оплачувати найм частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право наймодавця вважається порушеним з моменту недотримання наймачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору оплата за найм повинна здійснюватись наймачем до 1 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання наймачем кожного із цих зобов`язань.

Як встановлено судом позивач просить стягнути борг за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р. та плату за договором найму за період з 01.01.2016р. по 01.01.2019р.

З даною позовною заявою ПрАТ «Промінь-1» звернулось до суду 21.05.2019р.

Отже, до спору з приводу стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги строк позовної давності не застосовується, так як строк позивачем не пропущений.

28.12.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси, справа № 523/18005/18, видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Промінь-1» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 29851,85грн., який ухвалою суду від 15.05.2019 року було скасовано. Таким чином, слід вважати, що первісне звернення ПрАТ «Промінь-1» до суду з позовними вимогами відбулось 28.12.2018р., а як наслідок до звернення до суду в межах трьох річного строку позовної давності.

В зв`язку з чим заява відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності є безпідставною.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що комунальні послуги позивачем не надаються, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також, судом не прийнято до уваги Технічний висновок № 24-07/19, оскільки буд. АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку аварійним не визнаний.

Інші заперечення надані відповідачами у своєму відзиві на позов є безпідставні та не спростовують доводи викладені позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 744,80 грн. та сплачений судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу в розмірі 176,20 грн. (який було скасовано).

Щодо стягнення з відповідачів 169,50 грн. витрат на виготовлення ксерокопій документів, то такі витрати не передбачені ст.133 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,81,89,141,263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» суму боргу за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2016р. по 01.01.2019р. в розмірі 232,85 грн., борг за договором найму за період з 01.01.2016р. по 01.01.2019р. в розмірі 23004,00грн.,

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» судові витрати в розмірі 1921,00грн.

В іншій частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2019 року.

Суддя