Номер провадження: 22-ц/813/6166/19
Номер справи місцевого суду: 513/770/18
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 37 334, 03 коп. та судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 704,80 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позову, позивач зазначав, що 20 жовтня 2014 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1221244.

Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 грудня 2014 року о 20 годині 20 хвилин на автодорозі М-15 Одеса-Рені мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 02.02.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/1221244.

На підставі страхового акту № ОЦ/123/450/15/0067 від 18 вересня 2015 року, ПрАТ «УПСК» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 37 334, 03 грн.

Позивач зазначає, що з моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не повідомляв ПрАТ «УПСК» про ДТП.

Крім того, відповідно до постанови Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження від 05.01.2015 року, ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, заснув за кермом, виїхав на зустрічну смугу де і здійснив зіткнення з автомобілем, на якому рухався ОСОБА_4

Таким чином, у ПрАТ «УПСК», з моменту виплати ОСОБА_4 страхового відшкодування, виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1

03 серпня 2018 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким останній отримав право на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_1

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 37 334,03 грн. та судові витрати в загальній сумі 3 704,80 грн, а всього 41 038,03 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ "УПСК" відступила ФОП Попову Вячеславу Євгеновичу право вимоги в установленому порядку.

Проте, суд першої інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з наведених нижче обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі-ПрАТ "УПСК") та ОСОБА_3 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1221244, а саме транспортного засобу марки "ВАЗ 21063", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується полісом № АІ/1221244, строк дії договору з 21 жовтня 2014 року по 20 жовтня 2015 року (а.с.11). У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ 21063", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам, зокрема, за шкоду заподіяну майну - 50 000 гривень, франшиза -500 гривень.

Постановою Саратського районного суду Одеської області 02 лютого 2015 року, яка набрала законної сили 13 лютого 2015 року, встановлено, що 26 грудня 2014 року о 20 годині 20 хвилин на 135 км автодороги М-15 Одеса-Рені ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 21063", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив 11.3, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Honda" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 отримали легкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців (а.с.13).

Постановою Саратського районного суду Одеської області 30 січня 2015 року, яка набрала законної сили 10 лютого 2015 року, встановлено, що 26 грудня 2014 року о 20 годині 20 хвилин на 135 км автодороги М-15 Одеса-Рені ОСОБА_1 , порушивши п. 2.9 "а" керував транспортним засобом "ВАЗ 21063", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.81).

Згідно висновку № 20 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки "Honda" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 23 березня 2015 року вбачається, що вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки "Honda" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 45 400,84 гривень (а.с.17-31).

Власник транспортного засобу марки "Honda" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ "УПСК" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.15).

18 вересня 2015 року ПрАТ "УПСК" було складено страховий акт № ОЦ/123/450/15/0067 та прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 37334 гривні 03 копійки (а.с. 34).

18 вересня 2015 року за платіжним дорученням № 1335 зазначені кошти були виплачені ОСОБА_4 Призначення платежу: страхове відшкодування згідно акту № ОЦ/123/450/15/0067 від 17.09.2015 (а.с. 35).

03 серпня 2018 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір № 03/08/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор набуває права первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 6-10).

Судова колегія звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду по справі № 465/646/11 (постанова від 31.10.2018 року) зазначила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 985 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону страховики - це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування";

Відповідно до ст.38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та/або не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом мати статус страховика та надавати страхові послуги, оскільки такі надаються лише юридичними особами, які спеціально створені для здійснення страхової діяльності та одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за договором, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, який є юридичною особою, спеціально створеною для здійснення страхової діяльності та такою, що одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності - ПрАТ «УПСК», на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , який в силу Закону не є страховиком і не може надавати страхові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 979 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, страховик- юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року в кредитних правовідносинах щодо кредитодавця, яким може бути банк або інша фінансова установа, до яких в силу закону не відноситься фізична особа (справа № 909/968/16).

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_2 на підставі договору відступлення права вимоги набув права кредитора і має право на відшкодування страхової виплати з ОСОБА_1 в порядку регресу не засновані на законодавстві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не повідомив страховика в строк про ДТП, страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до нього регресний позов.

Проте, ФОП ОСОБА_2 не є юридичною особою яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на страхові послуги (страхова організація) і не може мати статус страховика.

За таких обставин, рішення першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

У зв`язку з тим, що даним рішення позивачу відмовлено у позові, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057,20 грн, сплачений ним при поданні апеляційної скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішеня.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 37 334, 03 коп. - залишити без задоволення.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1057,20 грн., сплачений апелянтом при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 27.08.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін