Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 753/11149/15-ц

провадження № 61-34555св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у складі судді Вовка Є. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 75/ЖР/62/2008-840, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США на споживчі цілі на загальну суму 92 340,00 дол. США з розрахунку 13,59 % річних строком з 01 квітня 2008 року до 10 березня 2028 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Відповідно до договору поруки до кредитного договору № 75/ЖР/62/2008-840 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язалися відповідати перед банком як солідарні боржники.

Станом на 03 червня 2015 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 187 590,77 дол. США, в тому числі: непогашений кредит - 91 429,20 дол. США; несплачені відсотки - 66 596,18 дол. США; несплачена пеня - 20 331,39 дол. США; несплачений штраф - 9 234 дол. США, що за курсом Національного банку України (ділі - НБУ) станом на 03 червня 2015 року становить 3 952 690,97 грн, в тому числі: непогашений кредит - 1 926 488,03 грн; несплачені відсотки - 1 403 235,99 грн; несплачена пеня - 428 399,02 грн; несплачений штраф - 194 567,93 грн.

Отже, загальна сума заборгованості за кредитом становить 158 025,38 дол. США та 622 966,95 грн.

У зв`язку з виникненням заборгованості з оплати передбачених кредитним договором платежів банк неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про факт виникнення заборгованості та її розмір, однак на цей час кредитна заборгованість не погашена.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № 75/ЖР/62/2008-840 у розмірі 158 025,38 дол. США та 622 966,95 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором від 01 квітня 2008 року в розмірі 158 025,38 дол. США та 6 944,04 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у сумі 3 084,52 грн - по 1 542,26 грн з кожного.

Стягуючи солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором від 01 квітня 2008 року в розмірі 158 025,38 дол. США та 6 944,04 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог у цій частині, оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідачі не виконували.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. задоволено. Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року скасовано в частині стягнення штрафу та пені та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» 428 399,02 грн пені та 194 567,93 грн штрафу, всього - 622 966,95 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за договором від 01 квітня 2008 року в сумі 158 025,38 дол. США залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині, оскільки відповідачі свої зобов`язання за кредитним длоговором не виконували, заборгованість за кредитом становить 91 429,20 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків - 66 596,18 дол. США, всього - 158 025,38 дол. США.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційної скаргою на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, застосувати позовну давність, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що з листа НБУ від 14 березня 2017 року № 20-0009/19201 відомо, що станом на 03 червня 2015 року в ЄІС «Реєстр позичальників» відсутня інформація щодо простроченої заборгованості ОСОБА_2 перед банками України.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ПАТ «КБ «Надра» на підтвердження видачі грошових коштів (кредиту) за кредитним договором надав два суперечливих між собою документи: заяву на видачу готівки в сумі 90 000,00 дол. США та розрахунок заборгованості в сумі 92 340 дол. США.

Наданий розрахунок заборгованості не підтверджений первинними документами, не оформлений належним чином, не зазначено прізвище посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, немає підпису цієї особи та печатки банку. Такий розрахунок не може підтверджувати наявність і дійсність заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Надра».

Посилається, що банківський особовий (поточний, 2620) рахунок в іноземній валюті не був відкритий у ПАТ «КБ «Надра» фізичній особі ОСОБА_2 , що унеможливлює здійснення касової операції з видачі грошових коштів (кредиту) з операційної каси банку в сумі 92 340,00 дол. США за заявою на видачу готівки за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № 75/ЖР/62/2008-840.

Звертає увагу й на те, що ПАТ «КБ «Надра» документально не оформлювало у бухгалтерському та податковому обліку передачу грошових коштів (кредиту) за кредитним договором у сумі 92 340,00 дол. США із володіння банку у володіння позичальника шляхом оформлення меморіального ордеру на безготівкове перерахування іноземної валюти (кредиту) в сумі 92 340,00 дол. США з внутрішньобанківського рахунку для обліку кредитів на банківський особовий клієнтський (поточний) рахунок ОСОБА_2 , а також не оформлювало видачу грошових коштів (кредиту) за кредитним договором в сумі 92 340,00 дол. США шляхом оформлення видаткового касового документа - заяви на видачу готівки (кредиту) в сумі 92 340,00 дол. США з банківського особового клієнтського (поточного) рахунку ОСОБА_2 .

Крім того, у матеріалах справи відсутні, а ПАТ «КБ «Надра» не надало санкціонованих первинних бухгалтерських письмових доказів на підтвердження видачі грошових коштів в сумі 92 340,00 дол. США.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Заперечення на касаційну скаргу від учасників справи не надходили.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам законодавства щодо законності та обґрунтованості.

Судами встановлено, що 01 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 75/ЖР/62/2008-840.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 92 340,00 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло».

Цільовим використанням кредиту зазначено: проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 01 квітня 2008 року № 8451, укладеним між позичальником та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно з яким позичальник придбаває у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 ; витрати позичальника, пов`язанні з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,59 %. Банк надає позичальнику кредит строком до 10 березня 2028 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника 01 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 2, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору від 01 квітня 2008 року № 75/ЖР/62/2008-840. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

01 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2008 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої, другої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Постановою Правління НБУ від 01 грудня 2015 року № 457 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» затверджені Зміни до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою НБУ від 17 червня 2004 року № 280.

Відповідно до пункту 3 Змін до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України у розділі 22 «Кредити, що надані фізичним особам» класу 2 «Операції з клієнтами» введено групу рахунків 223 «Іпотечні кредити, що надані фізичним особам» такого змісту: 2233, А, Довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам.

У Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженій постановою Правління НБУ від 17 червня 2004 року № 280, визначено, що призначенням рахунку 2233, А, Довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам, є облік довгострокових іпотечних кредитів, що надані фізичним особам. За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів. За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості; суми заборгованості, що перераховані на рахунок простроченої заборгованості.

Щодо рахунку 2620, АП, Кошти на вимогу фізичних осіб, на який посилається ОСОБА_2 , його призначенням є облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки простроченої заборгованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення про в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за договором від 01 квітня 2008 року в сумі 158 025,38 дол. США, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором не виконали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у зазначеній вище сумі.

Як відомо з умов кредитного договору, ОСОБА_2 кредит наданий на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

У подальшому між банком та позичальником укладено договір іпотеки цієї квартири.

28 березня 2008 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «КБ «Надра» анкету-заяву клієнта на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення», в якій зазначив ціль кредитування (вторинний), об`єкт кредитування (двокімнатна квартира), адресу майбутньої нерухомості ( АДРЕСА_2 ), мету придбання (житло для особистого користування), суму кредиту (90 000,00 дол. США), суму першого внеску (14 022,00 дол. США).

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування споживчої нерухомості, доручає банку відкрити рахунки відповідно до обраної платіжної картки чи обраного тарифного пакету, підтверджує свою згоду з умовами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ «КБ «Надра» і тарифами банку, зобов`язується їх виконувати.

28 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав пам`ятку клієнта щодо умов оформлення кредитного пакету «Житлові рішення», про що поставив свій підпис.

31 березня 2008 року ПАТ «КБ «Надра» видало ОСОБА_2 сертифікат на видачу іпотечного кредиту, згідно з яким банк прийняв позитивне попереднє рішення про видачу кредиту. Вартість нерухомості становить 104 022,00 дол. США, сума особистого внеску - 14 022,00 дол. США, сума кредиту - 90 000,00 дол. США, сума кредиту з урахуванням комісії за розрахунки - 92 340,00 дол. США.

За умовами пункту 3.1 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом: зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакета за наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривні; або видачі готівки позичальнику через касу банку за наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривні.

Згідно із заявою на видачу готівки від 01 квітня 2008 року № 333 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 90 000,00 дол. США, еквівалент 454 500,00 грн, про що поставив свій підпис у графі «зазначену суму одержав».

У пункті 1.5 кредитного договору визначено, що комісія за розрахунки за цим договором становить 2,60 % від суми наданих коштів, зазначених у пункті 1.2, за винятком суми, наданої на оплату цієї комісії.

Виходячи з умов пункту 1.5 кредитного договору, комісія за розрахунки становить 2 340,00 дол. США, що узгоджується з умовами сертифікату на видачу іпотечного кредиту, відповідно до якого сума кредиту з урахуванням комісії за розрахунки становить 92 340,00 дол. США. Така ж сума отримання кредиту відображена у виписці за рахунками ОСОБА_2 за кредитним договором № 75/ЖР/62/2008-840.

ОСОБА_2 , поставивши свій підпис у анкеті-заяві від 28 березня 2008 року, пам`ятці клієнта, кредитному договорі від 01 квітня 2008 року № 75/ЖР/62/2008-840, погодився саме з такими умовами кредитування, в тому числі з тим, що сума кредиту включає комісію за розрахунки та разом становить 92 340,00 дол. США.

Позивач надав до суду першої інстанції розрахунок заборгованості ОСОБА_2 станом на 03 червня 2015 року, відповідно до якого заборгованість за кредитом становить 91 429,20 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків - 66 596,18 дол. США.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 посилався на те, що банком пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У пункті 7.3 кредитного договору, підписаного ОСОБА_2 , зазначено, що сторони, керуючись статтею 259 ЦК України, дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 10 років, отже, позивач не пропустив позовну давність для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що наданий розрахунок не підтверджений первинними документами, не оформлений належним чином, не містить прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпис цієї особи та печатку банку. Такий розрахунок не може підтверджувати наявність і дійсність заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Надра».

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначав, що в розрахунку заборгованості відображені суми платежів за тілом кредиту та відсотками за кредитом, які здійснювалися з травня 2008 року до березня 2014 року, всього - 20 088,82 дол. США.

Даний розрахунок заборгованості підписаний начальником сектору претензійно-позовної роботи Київського регіону ОСОБА_5 .

Дати та суми платежів також узгоджуються з випискою за рахунками ОСОБА_2 за кредитним договором № 75/ЖР/62/2008-840, яка була надана як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості, визначеного банком.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитом становить 91 429,20 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків - 66 596,18 дол. США, всього - 158 025,38 дол. США.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 , що станом на 03 червня 2015 року в ЄІС «Реєстр позичальників» відсутня інформація щодо простроченої заборгованості ОСОБА_2 перед банками України, оскільки з листа НБУ від 14 березня 2017 року № 20-0009/19201 відомо, що даний реєстр функціонує на добровільних (договірних) засадах, НБУ не має правових підстав для надання інформації про перелік банків, що уклали договори про надання послуг, через такий реєстр.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником у його апеляційній скарзі, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року в частині стягнення пені та штрафу судом апеляційної інстанції не переглядалося, оскільки рішення в цій частині скасовано рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик