ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/521/17

Провадження № 22-ц/818/4124/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Управління Служби Безпеки України в Харківській області, Державна казначейська служба України

треті особи - старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Харківській області - ОСОБА_9, слідчий СВ УСБ України в Харківській області - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 червня 2019 року (головуючий суддя першої інстанції Хайкін В.М.),

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Харківській області, Державної казначейської служби України, треті особи: старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Харківській області - ОСОБА_9, слідчий СВ УСБ України в Харківській області - ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути не отриманий прибуток у розмірі 1236000 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 1728000 грн., нанесену йому відповідачами в результаті довготривалих протиправних дій.

Позовна заява мотивована тим, що в офіс ТОВ «СтіпХост» засновником та директором якого є позивач, 16.04.2015 у супроводі 11 людей ввірвався працівник ОВС СВ УСБ України ОСОБА_8, який на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 провів обшук, в ході якого грубо порушив вимоги статті 9 КПК України незаконно вилучивши 136 серверів та 2 системних блоки, документи ТОВ «Стіпхост», ФОП « ОСОБА_1 », які не підлягали вилученню, оскільки не мали жодного відношення до кримінального провадження №0000013, в рамках якого проводився обшук.

Зазначає у позові, що на місці обшуку знаходились особи, які не внесені в протокол як учасники слідчих дій, які вони хаотично пересувались по всьому приміщенню. Права та обов`язки присутнім не оголошувались, копія протоколу обшуку працівникам ТОВ «Стіпхост» вручена не була, а вилучена техніка належним чином не була оглянута, не упакована та не опечатана з підписами понятих.

Обґрунтовуючи позов зазначає у позові про те, що неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути тимчасово вилучене майно, проте відповідач, зловживаючи своїм посадовим становищем та явно перевищуючи його відмовляв у поверненні майна. Незаконними діями відповідача знищено його бізнес, після повернення техніка мала сліди зовнішніх пошкоджень, центральний комп`ютер був відсутній, клієнтська база повністю втрачена, також ним була упущена вигода.

У позові вказував про те, що в результаті постійного психологічного тиску, вимагання вимушений був покинути межі України, та за кордоном орендувати житло, зазнав матеріальну шкоду, яка наразі складає 315000 грн. Змушений звертатись у державні інстанції для того, щоб викривати посадових осіб відповідача у прийнятті незаконних рішень та неправомірній бездіяльності, у зв`язку з чим переніс моральні страждання, втратив почуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушено його психологічне благополуччя, його сім`я зазнала моральних страждань, він вимушений витрачати свій особистий час та звертатись за захистом своїх прав.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів про спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, не довів протиправності у діях (бездіяльності) її заподіювачів, не довів наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діями (бездіяльністю).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду, яке є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та ст.417 ЦПК України та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення порушив вимоги ст.56 Конституції України і ст.23 ЦК України, неправильно тлумачив закон, доводи викладені судом в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються постановами Верховного Суду по даній категорії справ.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на обставини, які були викладені ним у позовній заяві.

Суд не надав належної оцінки тим фактам, що з вини відповідача він повинен звертатися до суду за захистом свого порушеного права, що був позбавлений почуття безпеки, порушено його психологічне благополуччя та змушений був виїхати за для своєї безпеки за межі України.

До апеляційного суду від представника Управління Служби безпеки України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин справи.

Крім того, зазначає, що докази надані на підтвердження протиправних дій відповідача оскаржувались в порядку передбаченому ст. 307 КПК України та за результатами розгляду факту протиправної діяльності слідчих УСБУ в Харківській області не встановлено.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015 (справа №640/6522/15-к), клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_9 про дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000013 від 19.01.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України було задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловому приміщенні літ. А-3 №2-1, 2-2, 2-3, 2-4 у буд . АДРЕСА_3 , з метою відшукання і вилучення комп`ютерної техніки та інших носіїв інформації, банківських карток, що містять дані про протиправну діяльність (т.1 а. с. 10-11).

Відповідно копії протоколу обшуку від 16.04.2015, слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_8 у зв`язку з проведенням досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000013 від 19.01.2015 року на підставі ухвали слідчого судді по справі №640/6522/15-к від 07.04.2015 року за участю інших осіб, в т. ч. адвоката Якутіна В. В., у присутності понятих, з врученням ухвали слідчого судді про проведення обшуку ОСОБА_4 , було проведено обшук в нежитловому приміщенні літ. А-3 №2-1, 2-2, 2-3, 2-4 у АДРЕСА_3 , за результатами якого виявлено та вилучено комп`ютерне обладнання, а саме: 134 комп`ютерних блоки та 2 системних комп`ютерних блоки чорного кольору (т.1 а.с. 12-21).

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2015 (справа №640/7616/15-к), в задоволенні скарги захисника Якутіна Вячеслава Володимировича в інтересах ТОВ «Стіпхост» про визнання незаконною бездіяльності слідчих СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_9, ОСОБА_8, прокурора відділу 04/4 прокуратури Харківської області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, зобов`язання повернути ТОВ «Стіпхост» вилучене під час обшуку майно відмовлено (т.1 а. с. 143-147).

07.05.2015 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_9 винесено постанову про призначення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

Як вбачається із акту приймання/передачі вилученого майна від 04.09.2015 року, слідчим в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_8 було передано слідчому СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Коваленко Г.О. вилучену комп`ютерну техніку у кількості 136 одиниць. У вказаному акті зокрема вказано, що на момент фактичного вилучення майна та на момент здійснення передачі працездатність комп`ютерних блоків не перевірялась (т.1 а.с. 148-150).

З копії ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року (справа №639/8084/15-к), що міститься в матеріалах справи вбачається, що скаргу адвоката Якутіна В`ячеслава Володимировича в інтересах ТОВ «Стіпхост» на дії та бездіяльність процесуальних керівників прокуратури Жовтневого району м. Харкова по кримінальному провадженню №000217 задоволено: зобов`язано процесуальних керівників прокурорів прокуратури Жовтневого району м. Харкова по кримінальному провадженню №000217 повернути власнику ТОВ «Стіпхост» вилучене під час обшуку 16.04.2015 року майно: 136 серверів та 2 системних блоки згідно протоколу обшуку (т. 1 а.с. 22-25).

Згідно копії протоколу передання тимчасово вилученого майна від 09.10.2015, т.в.о. начальника відділення Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Прокопенко Д. В. у присутності процесуального керівника прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова Крамаренко О. С. передав 10 комп`ютерних одиниць, які були тимчасово вилучено у ТОВ «Стіпхост», представникам - ОСОБА_4 , Якутіну В.В. (т.1 а. с. 26-27).

Згідно копії протоколу передання тимчасово вилученого майна від 10.10.2015 року, т.в.о. начальника відділення Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Прокопенко Д.В. у присутності процесуального керівника прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова Крамаренко О.С . передав 125 комп`ютерних одиниць, які були тимчасово вилучено у ТОВ «Стіпхост», представникам - ОСОБА_4 , Якутіну В.В. (т.1 а. с. 28-32).

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підстав статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини третьої статті 5 Закону України від 25 березня 1992 року № 2229-XII «Про Службу безпеки України» орган Служби безпеки України у разі порушення його співробітниками при виконанні службових обов`язків прав чи свобод людини повинен вжити заходів до поновлення цих прав та свобод, відшкодування заподіяної моральної і матеріальної шкоди, притягнення винних до відповідальності.

Статтею 35 ЗУ «Про Службу безпеки України» визначено, що співробітники Служби безпеки України, які виконують свої обов`язки відповідно до наданих законодавством повноважень і в рамках Закону, не несуть відповідальності за завдані майнові збитки. Такі збитки відповідно до законодавства компенсуються за рахунок державного бюджету Службою безпеки України.

При цьому повинен бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 554/741/16-ц, від 25 квітня 2018 року по справі № 520/3307/16-ц.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, при розгляді справи ОСОБА_1 повинен був довести протиправність дій УСБУ в Харківській області, внаслідок яких йому була заподіяна моральна шкода. Будь-яких належних доказів які б підтверджували протиправні дії відповідача, ним надано не було.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.09.2015 було повернуто вилучене майно і це свідчить про незаконність дій слідчих, спростовуються змістом цієї ухвали, яка не містить відповідних висновків щодо неправомірності дій відповідачів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який є законним та обґрунтованим та не вбачає наявності моральної шкоди, протиправності у діяннях її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні матеріали справи не містять.

З огляду на це, висновок спеціаліста психолога від 24 жовтня 2018 року, що міститься в матеріалах справи, не має правового значення (т.1 а.с. 224-232).

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі надавши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 81, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 16 серпня 2019 року