Справа № 346/2393/19
Провадження № 2/346/1464/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1993р. В даній квартирі проживали та зареєстровані вона, позивачта її син відповідач ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою ТОВ «Коломия 911» №130 від 09.04.2019 р.
Позивач вказує, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2013 року, участі в її утриманні не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі відповідача відсутні. В добровільному порядку відповідача зняти з місця реєстрації неможливо так як останній перебуває за межами України.
Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом квартири за адресою АДРЕСА_2 .
Позивач в судовому засіданні підтримала мотиви та вимоги позову.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у належний чином, шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав.
Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи пояснення позивача, свідків, та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1993 р. позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Відповідно до довідки ТОВ «Коломия 911» №130 від 09.04.2019 р. в даному житлі зареєстрована власниця квартири позивач ОСОБА_1 та її син відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.10).
Той факт, що відповідач не проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_2 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_2 , син позивача він же відповідач відсутній та не проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2013 року, його особистих речей у квартирі не має .
Отже, в спірному житлі на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який більше року у квартирі позивача не проживає.Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданій квартирі позивача, не дає останній належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись спірною квартирою.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами стст.16, 386, 391 ЦК.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житлом квартири за адресою АДРЕСА_2 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 282, 284, 294 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом по АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційнийномер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 13 вересня 2019.
Суддя Беркещук Б. Б.