Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 331/7934/14-ц

провадження № 61-29171св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у складі судді

Мінасова В. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня

2017 рокуу складі колегії суддів: Маловічко С. В., Подліянової Г. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі -

ПАТ «Банк Форум) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйової Н. А. звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитивним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав. що 26 травня 2006 року

між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі

737 376,75 грн на термін до 25 листопада 2019 року зі сплатою 15 % річних.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 26 травня 2006 року між

АКБ «Форум», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки, за умовами яких поручителі зобов`язалися нести відповідальність перед кредитором за виконання позичальником умов кредитного договору.

Посилаючись на те, що свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, боржник належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 03 вересня

2014 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 823 925,51 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 725 369,55 грн; нарахованих і несплачених відсотків у розмірі 85 570,81 грн; пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів у розмірі 12 985,15 грн, позивач просив стягнути солідарно зазначену суму заборгованості з відповідачів на свою користь.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2006 року у розмірі 823 925,51 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 725 369,55 грн; нарахованих і несплачених відсотків у розмірі 85 570,81 грн; пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів - 12 985,15 грн. Стягнуто з в солідарному порядку з

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2006 року у розмірі

823 925,51 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі

725 369,55 грн; нарахованих і несплачених відсотків у розмірі 85 570,81 грн; пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів - 12 985,15 грн. Загальну суму стягнення на корить ПАТ «БАНК ФОРУМ» обмежено за цим рішенням розміром 829 925,51 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, а відповідачами не спростовано існування у

ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним кредитним договором, розмір якої підтверджений розрахунками, наданими банком. Враховуючи те, що за умовами договорів поруки поручителі та позичальник несуть відповідальність перед кредитором як солідарні боржники, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення зазначеної суми заборгованості з відповідачів на користь банку.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року залишено без змін.

Залишаючи без змін заочне рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що останній платіж ОСОБА_1 здійснив 27 листопада

2013 року, до суду з позовом про дострокове повернення кредиту банк звернувся 03 жовтня 2014 року, тобто через 10 місяців з моменту порушення умов кредитного договору позичальником. Оскільки строк дії поруки збільшено до трьох років, то порука не є припиненою щодо всієї заборгованості, яку поручителі визнали шляхом укладення додаткового договору від 30 вересня 2013 року № 7 до договорів поруки від 26 травня 2006 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і заперечень

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня

2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Вказує на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме: не було постановлено ухвалу щодо можливості заочного розгляду справи та не проводилось попереднє судове засідання для забезпечення правильного вирішення справи.

Крім того, зазначає, що 16 червеня 2014 року в ПАТ «Банк Форум`було розпочато процедуру ліквідації, а тому з моменту відкликання банківської ліценції банк не мав права нараховувати відсотки за кредитним договором.

Також звертає увагу на те, що судами не перевірено правильність нарахування пені та правильність самого розрахунку, наданого банком на підтвердження суми заборгованості. Крім того, поза увагою судів залишився факт неповідомлення поручителя банком про наявність заборгованості, що призвело до дострокового стягнення всієї суми заборгованості.

У червні 2017 року ПАТ «Банк Форум» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу відхилити та залишити без змін оскаржувані судові рішення, посилаючись на те, що судами правильно застосовані норми матеріального права та не допущено поршень норм процесуального права.

Вказує на те, що доводи касаційної скарги щодо обов`язковості проведення попереднього судового засідання спростовуються положеннями частини сьомої статті 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України

2004 року).

Посилання у касаційній скарзі на безпідставне нарахування банком відсотків за користування кредитом після відкликання банківської ліцензії також не заслуговують на увагу, оскільки законодавством не передбачено припинення кредитних зобов`язань боржником перед банком у випадку прийняття банком рішення про відкликання ліцензії.

Доводи щодо неповідомлення банком поручителя про існування заборгованості за кредитним договором спростовуються повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого містяться в матеріалах справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року зупинено виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року до касаційного провадження.

У статті 388 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року провадження № 61-29171ск18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Судами встановлено, що 26 травня 2006 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 90 000,00 доларів США на термін до 25 травня 2011 року, зі сплатою 14 % річних.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 26 травня 2006 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобов`язалися нести відповідальність перед кредитором за вказаним кредитним договором.

В подальшому між банком і позичальником було укладено декілька додаткових угод, за якими відбувалась реструктуризація боргів позичальника, зміна строків повернення кредитних коштів, зміна процентної ставки, зміна розміру кредитного ліміту, у зв`язку з чим з кожним з поручителів укладались додаткові договори до договорів поруки з відповідними змінами.

Останнім додатковим договором від 30 вересня 2013 року № 10 до кредитного договору від 26 травня 2006 року визначено, що з моменту набрання ним чинності всі попередні домовленості, договори про внесення змін, додаткові договори, листи, заяви та будь-які інші документи чи домовленості втрачають свою силу та не застосовуються до правовідносин між ними.

Згідно з пунктом 1 додаткового договору від 30 вересня 2013 року № 10 сума заборгованості за кредитним договором у зв`язку з проведенням реструктуризації складає 737 376,76 грн, строк її повернення визначено сторонами до 25 листопада 2019 року, відсотки за користування кредитними визначено у розмірі 15 % річних.

Додатковим договором від 30 вересня 2013 року № 7 до договорів поруки внесені остаточні зміни відповідно до останньої редакції кредитного договору

від 26 травня 2006 року, викладеної у додатковому договорі від 30 вересня

2013 року № 10.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами кредитного договору визначено місяцями, у зв`язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок, що банк використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК Україниправо, звернувшись до суду із вказаним позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості, включаючи кредит та проценти за користування кредитними коштами.

Доводи ОСОБА_3 , викладені у касаційній скарзі щодо її неналежного повідомлення про існування заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки банк направляв дострокову вимогу до боржника та поручителів від 28 серпня

2014 року, проте заявнику вона не була вручена через те, що вона тимчасово мешкала за адресою, яка не була відома банку.

Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, не проведення попереднього судового засідання та не постановлення ухвали про можливість заочного розгляду справи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Безпідставним є посилання ОСОБА_3 на положення 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо втрати позивачем права на нарахування процентів за кредитним договором після відкликання у нього банківської ліцензії, оскільки ця норма не містить імперативного припису щодо припинення нарахування банком відсотків за активними операціями з дня початку процедури ліквідації банку.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 5015/4826/12.

Доводи щодо неповного дослідження матеріалів справи в частині, що стосується правильності розрахунку заборгованості та нарахування пені, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідач мала можливість в суді апеляційної інстанції надати свій контррозрахунок заборгованості, чого нею під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції зроблено не було. При цьому у касаційній скарзі відповідач також не наводить у чому саме полягає неправильність розрахунків банку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Порушень норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик