Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 707/1256/16-ц

провадження № 61-11592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: селянське (фермерське) господарство «Білий Лебідь», ОСОБА_2 ,

третя особа - Мошнівська сільська рада Черкаського району Черкаської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 рокуу складі судді Смоляр О. А. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, у якому просив суд визнати за ним право на оренду земельної ділянки, розміром 0,3000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без підпису суміжного землекористувача селянського (фермерського) господарства « Білий Лебідь » (далі - СФГ «Білий Лебідь ») в акті погодження меж землекористування.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 липня 2011 року він придбав на прилюдних торгах будівлі столярного цеху з прибудовами під літерою "Б-I, б, б1, б2, б3", площею 316,8 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж року він звернувся до Мошнівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під придбаними будівлями столярного цеху. Сільська рада надала відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 10 років загальною площею 0,30 га під нежитловим приміщенням (столярним цехом) в межах АДРЕСА_1 , про що прийняла відповідне рішення.

Вказував, що він звертався Товариства з обмеженою відповідальністю «Геоземпроект» (далі - ТОВ «Геоземпроект») за розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. 16 жовтня 2014 року інженер-геодезист ТОВ «Геоземпроект» склав акт погодження меж землекористування, проте керівник СФГ «Білий Лебідь», орендар суміжної земельної ділянки, безпідставно відмовився підписувати вказаний вище акт погодження меж землекористування без будь-яких на це законних підстав та пояснень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано належних доказів, які б підтвердили порушення відповідачем будь-яких його прав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2017 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 рокузалишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, вважав, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою цього ж суду касаційної інстанції від 06 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 першого пункту розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» 01 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суд першої інстанції, не надав належної оцінки його доводам та відмовивши у задоволенні, позову порушив його право власності.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, не надав правильну оцінку матеріалам справи та доводам сторін, ухвалив рішення з порушенням вимог статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Позиція Верховного Суду

Касаційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на спірній земельній ділянці розташовані будівлі столярного цеху з прибудовами під літерою «Б-І, б, б1, б2, б3», площею 316,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які позивач придбав на прилюдних торгах, проведених 01 червня 2011 року.

Рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14 липня 2011 року № 9-11 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 10 років загальною площею 0,30 га під не житловим приміщенням (столярним цехом) в межах АДРЕСА_1 та зобов`язано позивача звернутись в організацію, яка має ліцензію на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, надати проект землеустрою на погодження до сільської ради протягом одного року.

16 жовтня 2014 року інженер-геодезист ТОВ «Геоземпроект» ОСОБА_5 склав акт погодження меж землекористування.

Судами встановлено, що проект відведення земельної ділянки був узгоджений з необхідними службами, однак суміжний землекористувач - керівник СФГ «Білий Лебідь», орендар суміжної земельної ділянки, відмовився від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не довів порушення його прав відмовою відповідача підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із цим висновком апеляційного суду судів з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.13. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року № 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 23 січня 2019 року, ухваленій за результатами касаційного перегляду справи № 580/168/16-ц, провадження № 61-19526сво18.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

За таких обставин, суди обґрунтовано відмовили в позові.

Доводи касаційної скарги про порушення відповідачем прав позивача спростовуються наведеними вище обставинами та висновками судів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков

В. І. Журавель

М. М. Русинчук