Справа №207/4280/18
Провадження №2/173/683/2019
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.
При секретарі - Демяненко С.І.
За участю: позивача - ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
21.03.2019 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу
22.03.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.05.2019 року.
20.05.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. Справа призначена до розгляду на 02.08.2019 року
02.08.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначене до розгляду на 28.08.2019 року
Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
28.08.2019 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 29 серпня 1992 року у виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровській області, актовий запис № 17.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 29.08.1992 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровській області, актовий запис № 17. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з ОСОБА_2 на
ОСОБА_2 Неповнолітніх дітей від даного шлюбу вони не мають.
Шлюбні відносини вони припинили з жовтня 2017 року.
Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, що мало наслідком виникнення частих конфліктів між ними. Такі взаємовідносини створили вкрай негативний вплив на його та відповідачки психологічний стан. Він неодноразово просив відповідачку припинити сварки, але остання на його прохання не реагувала, в результаті чого він змушений був змінити місце свого проживання, що й стало причиною звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Поянивши , що з відповідачкою не проживає близько півтора року. строк на примирення просить не надавати, так як їх шлюб дано не існує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно відзиву на позовну заяву посилалась на те, що їх сім`я продовжує існувати. Вони тривалий час перебували у шлюбу, а непорозуміння між ними мають швидкоплинний характер. І збереження їх сім`ї на її думку є можливим.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов`язані із розірванням шлюбу.
Судом встановлено, що 29.08.1992 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровській області, актовий запис № 17 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Неповнолітніх дітей сторони на даний час не мають.
Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами поступово погіршувались та мали наслідком їх припинення. З жовтня 2017 року сторони спільно не проживають та шлюбні відносини не підтримують.
Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні пояснила,що близько півтора року вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_1. Протягом всього цього періоду ОСОБА_1 ,. проживав з нею і заходів щодо примирення з своєю першою дружиною не вживав, проживати до неї не повертався. Його дружина також не вживала заходів для відновлення шлюбних відносин. Вони проживають спільно у житловому приміщенні, що належить їй.
Таким чином судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Крім того як встановлено в судовому засіданні позивач фактично створив шлюб з іншою жінкою та протягом тривалого часу проживає разом з нею
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим. Позивач наполягає на розірвання шлюбу без надання строку для примирення зазначаючи, що шлюб між ним та відповідачкою не існує. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі, навіть з часу коли позивач звернувся із позовом до суду. Так як справа перебуває на розгляді в суді протягом тривалого часу. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам, особливо враховуючи той факт, що у позивача склалась інша сім`я. Доводи відповідачки, що вона з позивачем має не припиняла шлюбні відносини і їх шлюб може бути продовжений, а непорозуміння між ними мають швидкоминучий характер, не підтверджені жодним доказом та спростовують наданими позивачем доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин більше одного року. позивач настоює на розірванні шлюбу, тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність.
За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.
Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 , оскільки клопотань про відновлення дошлюбного прізвища відповідач не заявляла.
Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України потрібно покласти на позивача . Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, покласти на відповідача
На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити
Шлюб, зареєстрований 29 серпня 1992 року виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 17, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 , - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 , залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 .
Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюбу.
Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 .
Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн,.80 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/ або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.09.2019 року

Суддя Петрюк Т.М .

Зареєстроване: 09.09.2019 року

Оприлюднене: 09.09.2019 року

Дата набрання законної сили: 08.10.2019 року