Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2/522/826/16-ц

провадження № 61-28460св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

представник позивача - Пижик Володимир Васильович,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року у складі судді Ільченко Н. А. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 100 825,53 дол. США.

Позовна заява мотивована тим, що 23 квітня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 (далі також - позичальник) уклали кредитний договір № 092-2008-1264 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику 140 000,00 дол. США зі строком повернення коштів до 10 квітня 2028 року та сплатою 12,95 % річних. На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 23 квітня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 (далі також - поручитель) уклали договір поруки № 092-2008-1264-Р (далі - договір поруки), відповідно до якого поручитель зобов`язувалася перед кредитором за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Унаслідок порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на червень 2015 року утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 4 054,89 дол. США, за процентами - 7 138,55 дол. США, за підвищеним процентами - 424,47 дол. США; тіло кредиту, що залишилося неповернутим становить 89 207,62 дол. США. 28 квітня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» направляло позичальнику та поручителю вимоги про усунення порушень кредитного договору, які залишилися невиконаними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 092-2008-1264 у сумі 100 825,53 дол. США, у тому числі: 4 054,89 дол. США - прострочене тіло кредиту, 7 138,55 дол. США - проценти за користування кредитом, 424,47 дол. США - підвищені проценти за користування кредитом, 89 207,62 дол. США - дострокове повернення тіла кредиту; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» по 1 827,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник порушив узяті за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, вимога кредитора про усунення порушень кредитного договору ним та поручителем не виконана; обставина здійснення платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором під час розгляду справи у суді першої інстанції не підтверджена, тому є підстави для стягнення солідарно з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 рокурішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що кредитор має право на дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів за користування кредитом, звернувся до суду з вимогами до поручителя без пропуску строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України; під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачі не спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Приморського районного суду м. Одеси, зупинено виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували обставин невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором; ОСОБА_3 не підписувала договір поруки, не брала участі під час розгляду справи у суді першої інстанції, про існування договору поруки дізналась після ухвалення рішення про стягнення солідарно з неї та позичальника заборгованості за кредитним договором, а суд апеляційної інстанції відмовив їй у клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Короткий зміст клопотання про залучення правонаступника позивача, відмову від позову, закриття провадження у справі та визнання нечинними судових рішень

ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із заявою, у якій просить залучити її як правонаступника ПАТ «Універсал Банк», прийняти відмову від позову, закрити провадження у справі та визнати нечинними рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року, мотивуючи це тим, що 28 лютого 2019 року ПАТ «Універсал Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» (далі - ТОВ «Фінстрим») уклали договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 092-2008-1264, за умовами якого вона набула право вимоги за зазначеним кредитним договором.

Щодо клопотання про залучення правонаступника позивача, відмову від позову, закриття провадження у справі та визнання нечинними судових рішень

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Отже, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ (https://www.nfp.gov.ua/ua/Derzhavnyi-reiestr-finansovykh-ustanov.html).

Із наданих ОСОБА_3 матеріалів вбачається, що після розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій 28 лютого 2019 року ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_3 уклали договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором (далі - договір комісії). Цього ж дня ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Фінстрим» уклали договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 092-2008-1264, укладеним між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 .

28 лютого 2019 року ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_3 підписали акт прийому-передачі права вимоги до договору комісії.

Таким чином, 28 лютого 2019 року відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою та має право здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги, оскільки це суперечить частині третій статті 512 та статті 1054 ЦК України, які визначають спеціальний суб`єкт для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, а саме - банк або інша фінансова установа.

Зазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/645/11 (провадження № 14-222цс18).

За таких обставин клопотання ОСОБА_3 про залучення її до участі в справі як правонаступника позивача не підлягає задоволенню.

Крім того, ОСОБА_3 як відповідач (співвідповідач) не може відмовлятися від позову, тому підстави для закриття провадження у справі та визнання нечинними судових рішень відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 23 квітня 2008 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 уклали кредитний договір.

У пункті 1.1 кредитного договору визначено, що кредитор зобов`язувався надати позичальнику кошти у сумі 140 000,00 дол. США, що еквівалентно 707 000,00 грн за курсом НБУ, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставна у розмірі 38,85 % річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу (пункт 1.1.1 кредитного договору).

Строк кредитування - з дати надання кредиту позичальнику до 10 квітня 2028 року (пункт 1.2 кредитного договору).

Погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів, який складається із частини погашення основної суми кредиту (тіла кредиту) та процентів за користування кредитом за попередній період (пункт 2.4 кредитного договору).

Розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений у додатку № 2 до цього договору (пункт 2.5 кредитного договору).

Для забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки, згідно з пунктом 1.1 якого поручитель зобов`язувався відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 всіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору та можуть виникнути у майбутньому.

28 квітня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» направляло ОСОБА_2 та ОСОБА_3 листи-вимоги, у яких просило погасити заборгованість за кредитним договором, у тому числі: прострочене тіло кредиту у сумі 2 896,35 дол. США, проценти за користування кредитом у сумі 4 969,77 дол. США та підвищені проценти за користування кредитом у сумі 243,80 дол. США.

З грудня 2014 року за кредитним договором рахується прострочена заборгованість, яка станом на 17 червня 2015 року становить заборгованість за тілом кредиту у сумі 4 054,89 дол. США, за процентами за користування кредитом у сумі 7 138,55 дол. США, за підвищеними процентами за користування кредитом у сумі 424,47 дол. США, непогашене тіло кредиту у сумі 89 207,62 дол. США.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (частина перша статті 541 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Установивши, що ОСОБА_2 належно умови кредитного договору не виконував, його відповідальність та відповідальність ОСОБА_3 як поручителя за цими зобов`язаннями є солідарною, ПАТ «Універсал Банк» до звернення до суду з цим позовом повідомив відповідачів про наявність заборгованості за кредитним договором, але вони вимогу про погашення заборгованості не виконали, суди першої й апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, стягнення солідарно з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором та дострокового повернення частини тіла кредиту, що залишилася непогашеною.

Верховний Суд вважає неприйнятними доводи касаційної скарги щодо неналежного встановлення судами обставин справи, оскільки зазначені доводи були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який під час перегляду справи виходив з того, що ОСОБА_2 не спростував наявність прострочення повернення чергової частини тіла кредиту відповідно до графіка платежів за кредитним договором.

Натомість, переоцінка встановлених судами обставин справи виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, які визначаються статтею 400 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги щодо непідписання ОСОБА_3 договору поруки та відмови суду апеляційної інстанції від признання судової почеркознавчої експертизи стосується прав та інтересів поручителя, яка ухвалені у справі рішення не оскаржувала, довіреності на представництво її інтересів у справі ОСОБА_2 не видавала.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року зупинено виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання цих судових рішень.

Щодо судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, то у справі немає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення правонаступника позивача, відмову від позову, закриття провадження у справі та визнання нечинними судових рішень відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. М. Сімоненко

Судді:А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик