П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 191/103/16-ц

провадження № 61-31392 св 18

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року в складі судді Бондаренко Г.В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка виникла станом на 30 листопада 2016 року в розмірі 40706,06 грн та складається з: 7996,53 грн - заборгованість за кредитом; 27594,96 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2700,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1914,57 грн - штраф (процентна складова).

Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 16 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, станом на 30 листопада 2016 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 40706,06 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що докази, якими позивач обґрунтовує факт отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема, копія паспорта та анкета-заява, є неналежними, оскільки на момент оформлення кредитного договору від 16 травня 2013 року паспорт відповідача серії НОМЕР_2 від 30 вересня 2002 року, на дані якого оформлено спірний кредит, був втрачений.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «Приват банк» просило скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 рокуй ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 191/103/16-ц із Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій, на думку заявника, є помилковими, оскільки судами була надана невірна оцінка наявним у справі доказам, а також не повно досліджено матеріали справи. Зокрема, заявник вказує на те, що у справі не проводилась почеркознавча експертиза та не встановлено, що підпис в анкеті-заяві належить не відповідачу. Крім того зазначає, що відповідач не оспорювала дійсність правочину.

Доводи інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що підстав для скасування судових рішень у цій справі немає, оскільки судами на підставі наявних в матеріалах справи доказів установлено, що відповідач не укладала договір з банком. Вважає, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовими рішеннями.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди установили, що 16 травня 2013 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит в розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Суди також установили, що ОСОБА_1 16 липня 2012 року звернувся із заявою до Синельниківського РСТУДМС України в Дніпропетровській області про втрату паспорта, новий паспорт був їй виданий 04 липня 2013 року. А в період з травня 2012 року по 2015 рік невідома особа, скориставшись втраченим паспортом громадянки ОСОБА_1 , шахрайським шляхом отримувала кредити в різних банківських установах.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи обох касаційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Відповідно до пункту 1 Положення про паспорт громадянина України, чинного станом на дату укладення договору, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Пунктами 16 та 19 цього Положення передбачено, що обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування. Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити паспортну службу, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Погашаються, уважаються недійсними та знищуються, зокрема, знайдені паспорти, замість яких видані нові (пункт 40 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України від 15 червня 2006 року № 600).

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина чи підписував відповідач договір кредиту.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, дослідивши додані до матеріалів справи докази, надали належну правову оцінку всім обставинам у справі та дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, суди врахували й той факт, що позивач так і не надав до суду оригінал кредитної справи для огляду.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не довів, що підпис на договорі вчинено не ним, оскільки у справі не проводилась експертиза судом не можуть прийняті до уваги.

Відповідно до частини першої статті 10, частини першої статті 11, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України 2004 року, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, другою статті 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, позивач, маючи рівні права з відповідачем, також мав право подати суду заяву про призначення експертизи, однак цим правом не скористався.

Натомість чинним на той час процесуальним законодавством не було передбачено право суду на призначення експертизи за власною ініціативою.

Аргументи касаційної скарги щодо презумпції правомірності правочину, оскільки відповідач його не оспорювала також не приймаються судом, оскільки не може бути визнаний правочин недійсним, який не вчинено і оспорювання цього факту шляхом подання позовної заяви про визнання недійсним такого договору не вимагається.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів Касаційного цивільного суду, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 141, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров