ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7924/19 Справа № 202/2244/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра", третя особа - Індустріальний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ КБ "Надра") про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що 26 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Надра" був укладений кредитний договір №796601/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 45.720 доларів США для придбання квартири у АДРЕСА_1 , в той же день між ними був укладений договір іпотеки, відповідно до якого вказана квартира стала забезпеченням за цим кредитним договором.

Зазначали, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, у зв`язку з чим 27 березня 2014 року за заявою ПАТ КБ "Надра" приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №1122 про звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі 768.392 грн.82 коп. та 05 серпня 2014 року за заявою ПАТ КБ "Надра" на виконання виконавчого напису Індустріальним ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №44269274.

Вказували, що 18 листопада 2015 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

08 січня 2019 року ПАТ КБ "Надра" продав (відступив) свої права вимоги за кредитним договором №796601/ФЛ товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк", яке 15 січня 2019 року відступило право вимоги за іпотечним договором позивачу ОСОБА_2

Посилаючись на те, що 15 січня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вніс запис до державного реєстру іпотек про припинення іпотеки та припинення обтяження квартири у АДРЕСА_1 , та вони, позивачі, дізналися про наявність арешту на все майно ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, а 27 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав відповідь №6352 про те, що виконавче провадження №44269274, в межах котрого був накладений арешт, знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання, а тому просили суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , що накладений в рамках виконавчого провадження №44269274 постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 05 серпня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні їх позову, зазначали, що позбавлені можливості звернутися з заявою зі скаргою на дії в межах виконавчого провадження у зв`язку з його знищенням.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими, доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і підтверджується матеріалам справи, що на виконанні в Індустріальному ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження ВП №44269274 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №1122 від 27 березня 2014 року про звернення стягнення на нерухоме майно на суму 768.392 грн.82 коп., а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ «Надра».

Постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Ванжа О.В. від 05 серпня 2014 року, в межах виконавчого провадження №44269274, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с.40).

18 листопада 2015 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Арешт, накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О.В. від 05 серпня 2014 року знятий не був (а.с.42).

08 січня 2019 року ПАТ КБ "Надра" продав (відступив) свої права вимоги за кредитним договором №796601/ФЛ ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» відповідно до договору №796601/ФЛ (а.с.26-31).

Відповідно до договору №789/11-18-К від 15 січня 2019 року ТОВ «ФК «Фінмарк» відступило права вимоги за кредитним договором №796601/ФЛ, укладеним 26 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 (а.с.32-35).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачами обраний невірний спосіб захисту їх порушеного права, а вони мають право звернутися до суду за захистом свого порушеного права зі скаргою, яка розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не має правовим наслідком закінчення виконавчого провадження, а тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57,58 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи положення ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснення викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як роз`яснено в пунктах 1,5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, арешт накладено державним виконавцем на все його майно в рамках виконавчого провадження, обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку законодавством визначено порядок захисту майнових прав позивача ОСОБА_1 , як сторони виконавчого провадження, передбачений розділом VII ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, за змістом якої у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тобто через подання та задоволення відповідного позову, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження був боржником, а позивач ОСОБА_2 взагалі немає жодного відношення до майна ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, на яке було накладено арешт та про скасування арешту з якого поставлене питання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.