П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року місто Київ

справа № 761/10121/14-ц

провадження №22-ц/824/9596/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Довгополої А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шнягіним Олександром Геннадійовичем,,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року, постановлену в складі судді Піхур О.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Златобанк» на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. щодо винесення постанови від 5 грудня 2018 року про арешт коштів боржника, в частині арешту коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», який є рахунком для зарахування та здійснення пенсійних виплат.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що винесена державним виконавцем постанова є протиправною та підлягає скасуванню в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку АТ КБ «Приватбанк» для виплати пенсії, оскільки в результаті арешту пенсійного рахунку його позбавлено основного джерела існування, що є порушенням норм Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року та постановити нову, якою скаргу задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та не відповідає матеріалам справи. Зокрема, посилається на те, що постанова державного виконавця порушує його права, закріплені у ст.ст.22,46 Конституції України, які є нормами прямої дії та якими гарантується права громадян на соціальний захист у старості, отримання пенсії, а також положення ст.ст.48,70 Закону України «Про виконавче провадження», в яких йдеться про заборону звернення стягнення та/або накладення арешту на кошти розміщені на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонені законом, до яких як вбачається з системного аналізу положень ст..46 Конституції України та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» слід відносити рахунки для виплати пенсії.

Оскаржувана ухвала суду не містить жодного нормативного обґрунтування з яких саме підстав суддею не було взято до уваги положення Конституції України, які є нормами прямої дії, та положення Закону України «Про виконавче провадження», на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог та без надання оцінки всім аргументам.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання представники Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ПАТ «Златобанк» не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, причини своєї неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шнягін О.Г. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 14 листопада 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 57684150 з примусового виконання виконавчого листа № 761/10121/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 22 жовтня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Златобанк» та 14 листопада 2018 року постанову про арешт майна боржника, а також 5 грудня 2018 року про арешт коштів боржника, що містяться на банківських рахунках, яка 5 грудня 2018 року була направлена до банківських установ для виконання.

Заявник вказує, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» є рахунком для зарахування та здійснення пенсійних виплат.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. від 5 грудня 2018 року прийнята в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження», рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» не є поточним рахунком із спеціальним режимом використання, на який забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст.451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника були порушені.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках, платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-! та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику» та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 80511161 грн.71 коп. старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках у банківських установах, в тому числі у ПАТ КБ «Приватбанк» (без зазначення конкретних рахунків).

У відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 11 січня 2019 року, що адресована Міністерству юстиції України, відсутні дані про те, що рахунки, що відкриті та ім`я ОСОБА_1 , є поточним рахунком із спеціальним режимом використання.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. про накладення арешту на грошові кошти, яке оскаржується заявником ОСОБА_1 , було прийнято не у відповідність до вимог Закону.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що прийнятим державним виконавцем рішенням порушуються права заявника на отримання пенсії, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки рішення державним виконавцем про накладення арешту прийнято у відповідності до вимог закону, а обмеження ОСОБА_1 в отриманні пенсійних виплат може бути усунуто шляхом звернення останнього до державного виконавця з відповідним клопотанням про зняття арешту з відповідного рахунку, що передбачено ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави уважати, що накладенням арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунках у банківських установах, державним виконавцем порушені вимоги ст..ст.48, 70 Закону України «Про виконавче провадження», остання з яких встановлює, зокрема, розмір відрахувань із пенсії боржника, відсутні, оскільки ці норми не містять заборон звертати стягнення на пенсію боржника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шнягіним Олександром Геннадійовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.Ф.Мазурик

А.М. Стрижеус