Провадження №6/760/738/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

за участю приватного виконавця Мельниченко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Мельниченко Костянтина Павловича про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за виконавчим листом №2-67/14 від 24.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи основної суми боргу в розмірі 676278,84 грн., прострочення відсотків за користування кредитом в сумі 220612,16 грн., пені за прострочення сплати кредитних коштів у розмірі 7945,25 грн. та судового збору в сумі 3219,00 грн.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що в його провадженні перебуває об`єднане виконавче провадження №58822218 з виконання виконавчих листів Солом`янського районного суду м. Києва №760/9954/14-ц від 07.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи боргу у розмірі 908055,25 грн.

05.04.2019 року боржнику рекомендованою кореспонденцією надсилались постанови про відкриття виконавчих проваджень від 05.04.2019 року з вимогою надати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Однак, вказана вимога боржником не виконана, про доходи та наявне майно ОСОБА_1 приватного виконавця не повідомив.

Зазначив, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, на неодноразові вимоги приватного виконавця не з`являється.

Вважає, що наявність у боржника зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного просив подання задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання не викликались.

Приватний виконавець Мельниченко К.П. в судовому засіданні подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, вислухавши думку приватного виконавця, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 441 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Мельниченко К.П. перебуває об`єднане виконавче провадження №58822218 з виконання виконавчих листів Солом`янського районного суду м. Києва №760/9954/14-ц від 07.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи боргу у розмірі 908055,25 грн. та нарахованих відсотків за кредитом в сумі 92776,29 грн.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 05.04.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено боржнику з вимогою надати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Однак, вказана вимога боржником не виконана, про доходи та наявне майно ОСОБА_1 приватного виконавця не повідомив.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 05.04.2019 року встановлено, що боржник працює в ТОВ «Цирюльник».

Вжитими приватним виконавцем Мельниченко К.П. заходами встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

27.05.2019 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

На підставі постанови приватного виконавця від 01.07.2019 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Юридична компанія «Юрсфера» Ковтюх Н.П . 15.07.2019 року складено висновок про незалежну оцінку арештованого майна ОСОБА_1 , яка складає 420000,00 грн. На даний час вирішується питання про передачу частини квартири на електронні торги.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник не вживає заходів щодо його виконання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Встановлено, що приватним виконавцем, зі свого боку, вживаються, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення, однак, у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків, які він має змогу виконати, та зобов`язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки для стягувача.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний або приватний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням (ч. 2 п. 19 статті 18 Закону).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року №25-32/463, № 25-5347, положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово: відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів.

Отже, із наведеного слідує, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:

якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»);

якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).

В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено: на підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України суд приходить до висновку, що у боржника була і є реальна можливість виконувати обов`язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем.

Проте, встановлено, що після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення.

На підставі наведеного, суд вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином, невжиття заходів пов`язаних з обмеженням у праві виїзду боржника за межі України призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням суду, що завдає збитків стягувачу, адже сума яка підлягає стягненню є значною.

Відповідно до роз`яснення, що містяться в листі Верховного суду України «Про узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити про невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах: своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

За таких обставин, можна зробити висновок, що для виконання вказаного рішення суду та задля відновлення прав стягувана, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду і приватний виконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу державного виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтями 11 Закону України «Про виконавче провадження», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», розділом 4 Наказу Держкомкордону України № 365 від 10 липня 2000 року «Про затвердження інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України, до виконання зобов`язань за виконавчим листом №760/9954/14-ц від 07.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи боргу у розмірі 908055,25 грн. та нарахованих відсотків за кредитом 92776,29 грн.

Копію ухвали для виконання направити приватному виконавцю Мельниченко Костянтину Павловичу .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя