Справа № 524/816/19
Провадження № 2/524/1305/19
02.07.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді - Предоляк О.С.,
при секретарі судового засідання - Бондаренко Н.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
08 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.10.2018 року уклав з ОСОБА_3 договір про надання послуг за яким позивач прийняв обов`язок продати належну їй на праві власності 2/5 частини житлового будинку №АДРЕСА_1 за 350 000 гривень. 20 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 під розписку 28 000 грн. з умовою, що вона продасть йому - ОСОБА_1 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 за 266 000 гривень. Відповідач ОСОБА_3 в односторонньому порядку відмовилася виконати умови договору про надання послуг і розписки. Посилаючись на статті 530, 549, 570, 571 Цивільного кодексу України позивач вважає, що відповідач порушила зобов`язання за договором про надання послуг і отримавши завдаток повинна повернути йому подвійну суму завдатку - 56 000 грн., та сплатити штрафні санкції за порушення умов договору про надання послуг в розмірі 7000 грн.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 63 000 грн. грошових коштів та судові витрати.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - рекомендованою кореспонденцією та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вислухавши пояснення позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (ФОП) з наданням послуг на ринку нерухомості.
19.10.2018 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_3 договір про надання послуг за яким позивач прийняв обов`язок продати належну їй на праві власності 2/5 частини житлового будинку №АДРЕСА_1 за 350 000 гривень(а. с. 5-6).
Відповідно до п. 5.3 договору про надання послуг у разі дострокового розірвання договору в односторонньому порядку за ініціативою замовника, останній сплачує виконавцю штраф у розмірі 50 % від суми, що підлягає сплаті відповідно до п.4.2., а саме 14 000 грн.
20 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 , домовившись з відповідачем про продаж частини будинку, передав ОСОБА_3 під розписку 28 000 грн. з умовою, що вона продасть йому - ОСОБА_1 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 за 266 000 гривень з умовою укладення угоди до 30 грудня 2018 року(а. с. 4).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем була домовленість укласти договір купівлі-продажу квартири, проте в подальшому такий договір укладено не було у зв`язку із відмовою його укладення з боку відповідача, як відчужувача нерухомого майна.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України , виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
З аналізу зазначеної норми матеріального права випливає, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору.
Отже, гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця, відповідно норми ч. 1 ст. 571 ЦК України.
Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом.
Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком; винне ухилення одної зі сторін від виконання укладеного з дотриманням встановленої законом форми договору, який забезпечений завдатком.
Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з вищенаведених критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми або рухоме майно у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом.
Виходячи зі змісту частини першої статті 570 Цивільного кодексу України про те, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, суд приходить до висновку, що розписка відповідача ОСОБА_3 , про отримання від ОСОБА_1 28 000 грн. з умовою про укладення угоди купівлі-продажу належної їй частини житлового будинку до 30 грудня 2018 року, є не що інше, як факт передачі позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_3 авансу.
Правило частини другої статті 571 Цивільного кодексу України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується у тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін.
Як договір про надання послуг, так і розписка, не є договором на виконання якого внесено платіж в сумі 28 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 домовилися укласти договір купівлі-продажу, але відповідно його не оформили, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.
Враховуючи вищевикладене та те, що грошові кошти безпідставно утримуються відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 28 000 грн.
Крім того, відповідно до п. 5.3. договору про надання послуг з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення штраф у розмірі 7000 грн.
В іншій частині підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 426,89 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 610, 611, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,12,19,81,141,258-260,280-283 ЦПК України, суд -
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів -задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк