ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3319/19 Номер провадження 22-ц/814/2325/19Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Зеленській О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року (постановлене суддею Гольник Л.В. повний текст рішення складено 01 липня 2019 року) у справі за позовом Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Автозаводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кременчук у Полтавській області про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної особи,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.07.2017 року у справі №533/647/17 з твердої грошової суми у розмірі 200 грн. щомісячно на 1/4 частки зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність щомісячно, довічно. Свої вимоги мотивує тим, що визначений розмір аліментів не відповідає встановленому мінімальному рівню аліментів. У позовній заяві вказує на те, що 11.12.2018 року підопічний ОСОБА_1 зарахований до пансіонату і згідно ст. 88 Закону України «Про пенсійне забезпечення» йому виплачується 25% розміру призначеної пенсії, а тому доходи ОСОБА_1 знизилися в рази. При цьому витрати на утримання підопічного у пансіонаті складаються орієнтовно близько 11000-12000 грн. на місяць на 1 особу. Оскільки платник аліментів не звертався щодо зменшення розміру аліментів, то позивач вважає, що матеріальне становище відповідача не погіршилося з огляду на збільшення мінімальної заробітної плати або пенсії.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року у задоволенні позову Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Автозаводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кременчук у Полтавській області про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної особи - відмовлено.

Стягнуто з Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці на користь держави 1921 грн. судових витрат.

З даним рішенням суду не погодився Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, прохав скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з настанням смерті фізичної особи - підопічного ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув судові витрати з позивача, який відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його оплати, а тому за результатом розгляду вказаної справи мав би їх компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Посилається на те, що при вирішенні даного позову суд мав би визначити розмір аліментів на власний розсуд, а не повністю відмовляти в задоволенні позову. Також зазначає, що в даному випадку відповідач має стабільний дохід та працює на постійній основі, а тому були всі підстави для зміни розміру аліментів з твердої грошової суми до частки. Крім того вказує, що після допиту проведеного місцевим судом 25.06.2019 року підопічний ОСОБА_1 не повернувся до пансіонату, а був госпіталізований до лікарні в реанімацію та перебуваючи без свідомості, підопічний ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній представник апелянта, ініші особи, будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.07.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 19.06.2017 року, довічно (а.с 5).

Як зазначено у описовій частині рішенні вказано, що стягнення аліментів необхідно для оформлення позивача ОСОБА_1 у будинок-інтернат для громадян похилого віку.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.01.2019 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_1 на його правонаступника - Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці з правом грошової вимоги до ОСОБА_2 (а.с 6-7).

Згідно виписки з наказу №190 від 11.12.2018 року по Горбанівському геріатричному пансіонату ветеранів війни та праці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований на всі види постачання і матеріального забезпечення на правах підопічного з 11.12.2018 року на підставі путівки Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації №220 від 06.12.2018 року (а.с. 8).

Довідкою № 287 від 01.02.2019 року, виданою Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, підтверджується, що станом на 01.02.2019 року ОСОБА_1 отримував пенсію у розмірі 751,07 грн.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка підопічний Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці ОСОБА_1 суду пояснив, що він спочатку перебував у Вишняківському будинку-пансіонаті. Вже тоді він отримував 25% від призначеної йому пенсії за віком, а саме 748 грн. На даний час йому нарахована пенсія за віком у розмір 3500 грн., але у зв`язку з його перебуванням на утриманні в пансіонаті він отримує 25% від призначеної пенсії за віком у розмірі 858 грн. Він знає про важкий матеріальний стан родини сина, у якого дружина не може знайти роботу, її кілька разів скорочували з роботи, донька є інвалідом. Знаючи про такий нелегкий матеріальний стан сина, він самостійно сплачує аліменти пансіонату замість сина.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у відповідача змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршилося становище його підопічного, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

В 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 1921 гривень, а для осіб, які втратили працездатність становить 1497 гривні, з 01.07.2019 року 1564 грн, а з 01 грудня 2019 року 1638 грн.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначає, що виплата особам, які проживають у будинках-інтернатах (пансіонатах) виплачується 25% розміру призначеної пенсії, що свідчить про різке погіршення матеріального стану їх підопічного. Тому, саме це нібито і спонукало позивача із зверненням до суду.

Проте вказана норма, передбачена ст.88 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чітко обумовлює виплату пенсії особисто особам, які проживають у будинках-інтернатах (пансіонатах). У зв`язку з цим, не можна стверджувати, що зарахування підопічного ОСОБА_1 на державне утримання та отримання 25% пенсій призвели до погіршення його матеріального стану. Тим більше, ОСОБА_1 особисто у судовому засіданні підтвердив покращення свого матеріального стану у зв`язку із збільшенням загального розміру йому пенсії.

В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у відповідача змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршилося становище його підопічного.

Так, з наданих матеріалвів справи вбачається, що у відповідача на утриманні перебуває його повнолітня, але непрацездатна донька ОСОБА_3 , яка є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію на рівні прожиткового мінімуму, а також дружина позивача, яка не працевлаштована. Крім цього, стан здоров`я відповідача потребує постійної уваги у вигляді дієтичного харчування та реабілітації.

Тому, суд першої інстанції вирішуючи даний спір на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, обґрунтовано виходив із того, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку він отримує становить 3500 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого державою на 01 січня 2018 року та станом на 01 січня 2019 року для категорії осіб, до яких відноситься підопічний.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст.82 ЦПК України і до їх переліку не належать доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, які зводяться до заперечень висновків суду та направлені на переоцінку доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у відповідача змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршилося становище його підопічного, тому прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з позивача на корисить держави судового збору у розмірі 1921 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.6, ч.7 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув судові витрати з позивача, який підповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його оплати, а тому судові витрати у розмірі 1921 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці на користь держави 1921 грн. судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким судові витрати у розмірі 1921 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в інтересах підопічного ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 рокув частині стягнення з Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці на користь держави 1921 грн. судових витрат - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким судові витрати у розмірі 1921 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ Т.В. Одринська _________________ В.П. Пікуль