Справа № 466/3765/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 вересня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

08.05.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача 9800 грн. матеріальної шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та 2689 грн., 40 коп. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.05.2018 року мало місце подія, а саме знайомий позивача ОСОБА_4 , вигулюючи на повідку її собаку породи «Хаскі», який має кличку «Старк» у сквері навпроти будівлі ДСО по вул. Липинського у м. Львові близько заправки «Укрнафта», та несподівано на її собаку з кущів напав величезний собака породи «Кане - Корсо» та практично відкусив ліву передню лапу її собаки. Зазначає, що вказана величезна собака, породи, яка внесена до переліку потенційно небезпечних порід собак, гуляла по місту без намордника, ошийника та не на повідку. Згодом підійшла власниця цієї бійцівської собаки, ОСОБА_3 , яка працює оглядальником у ЛКП «Лев», яка вгамувала свою собаку, а позивач в подальшому була змушена звернутися до ветеринарної клініки для рятування відкушеної кінцівки своєї собаки. Вважає, що ОСОБА_3 знаючи можливість і небезпечність для оточуючих своєї собаки, залишила її без нагляду і не вжила жодних дій для забезпечення безпеки оточуючих у громадському місці. Зазначає, що її собака була прооперована, а саме в розтрощену лапу собаки було вставлено дві металевих пластини та кістку збирали з частинок, та за операцію їй виставили рахунок, у розмірі 8000 грн. та 1800 грн. за надану ветеринарну допомогу. Вказує на те, що після операції її собаку потрібно буде ще лікувати та видатки її можуть зрости вдвічі.

18 липня 2018 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення, у вигляді штрафу.

Також зазначає, що внаслідок знівечення її собаки, лапа якої трималася на шматку шкіри та сухожиллях, вона зазнала душевних страждань, спостерігаючи страждання її улюбленця та внаслідок скалічення її собаки, вона змушена виносити свою собаку на руках з квартири на вулицю для прогулянки та спостерігати за її муками, що завдає їй невимовних душевних страждань. В зв`язку з наведеним змушена звернутись до суду за відшкодуванням матеріальної шкоди завданої їй вищеописаною подією, яка складає 9800 грн., а також просить стягнути в її користь 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на мотиви викладеній в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2018 року відповідач ОСОБА_3 у сквері навпроти будівлі ДСО по вул. Липинського у м. Львові близько заправки «Укрнафта» вигулювала собаку породи «Кане-Корсо» без повідка, ошийника та намордника, внаслідок чого вказана собака покусала собаку породи «Хаскі», власником якої є позивач, що стверджується міжнародним ветеринарним паспортом №01318401, виданого Державною ветеринарною та фіто санітарною службою України, чим було завдано шкоди майну позивача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.07.2018 року відповідача ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАп та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а саме в постанові зазначено, що ОСОБА_3 08.05.2018 р. приблизно о 12. 00 год. перебуваючи на вул. Липинського біля АЗС "АНР" у м. Львові, вигулювала собаку породи "Канекорсо" по кличці «Спайк», без намордника та повідка, внаслідок чого її собака накинулась та покусала собаку породи "Хаскі" по кличці "Старк", чим заподіяла шкоди власнику собаки ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст.154 КУпАП України. ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді свою вину визнала, пояснила, що дійсно під час прогулянки собакою, остання була без намордника та повідка, оскільки вона була впевнена у своїй собаці та її реакції на її команди. Дана постанова ОСОБА_3 не оскаржувалася та набрала законної сили.

Відповідно до актів про надання медичних послуг № Ноs- від 08.05.2018, № Ноs- від 09.05.2018, №Ноs- від 02.07.2018, № Ноs- від 10.05.2018, № Ноs- від 14.05.2018, № Ноs- від 20.05.2018, № Ноs- від 07.06.2018, № Ноs- від 09.06.2018, № Ноs- від 04.08.2018, № Ноs- від 17.10.2018, № Ноs- від 28.03.2019, № Ноs- від 02.07.2019, наданих ветеринарним госпіталем «Eurovet» - ОСОБА_2 , останньою було витрачено на лікування собаки породи «Хаскі» на кличку Старк - 9867 грн., 30 коп.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння їй відповідачем шкоди, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, майнова шкода в розмірі 9800 грн., виходячи з положень ст. 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., суд приходить до наступного.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді травми є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань.

Враховуючи наслідки, пояснення представника позивача щодо моральної шкоди, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. У решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав моральну шкоду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2689,40 грн., які також підлягають стягненню з відповідача відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 864,93 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 180, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76, 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень, 00 копійок матеріальної шкоди, 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди та 864 (вісімсот шістдесят чотири) гривні, 93 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05 вересня 2019 року.

Суддя Р. Б. Єзерський