Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа №204/4656/2015-ц

провадження №61-6465св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Петрова Є. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року у складі судді Дубіжанської Т. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Златобанк»,

представник позивача - Борисенко Масим Олександрович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представники відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Златобанк»

(далі - ПАТ «Златобанк», банк) від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 919 706, 36 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 26 вересня 2013 року між ПАТ «Златобанк»та ОСОБА_8 , остання отримала кредит в сумі 1 595 500 грн на умовах, визначених договором, з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 25 вересня

2014 року.

3. Виконання позичальником умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним 30 вересня 2013 року між банком та

ОСОБА_1 , за умовами якого остання та позичальник ОСОБА_8 відповідають перед банком як солідарні боржники.

4. У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, а саме неповерненням по закінченню терміну дії кредитного договору та несплати у повному обсязі процентів за користування кредитними коштами, банк звернувся з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 01 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що порука ОСОБА_1 за договором поруки від 30 вересня 2013 року є припинено, оскільки кінцева дата повернення кредиту - не пізніше 25 вересня 2014 року, відповідно шестимісячний строк, в який позивач може пред`явити вимогу до поручителя має рахуватися саме з цієї дати та закінчується 25 березня 2015 року. Проте позов у даній справі заявлено 09 липня 2015 року.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

7. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня

2016 рокуапеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» відхилено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня

2016 року залишено без змін.

8. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору дотримався вимог матеріального та процесуального закону, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Касаційна скарга мотивована тим, що суди невірно застосували положення частини першої статті 252, частини першої статі 526, частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554, частини першої статті 555, частини четвертої статті 559 ЦК України та частини другої статті 35, частин першої та другої статті 57, частини першої статті 58, частини четвертої статті 60 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржених судових рішень.

11. Заявник посилається на помилкове ототожнення судом правовідносин поруки, іпотеки та застави. Оскільки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань позичальником у тому ж обсязі, що і боржник, до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, є солідарним боржником. Вказує, що висновок суду про ймовірне погашення боргу при примусовому виконанні рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 24 червня 2015 року, яким заборгованість стягнута лише з позичальника ОСОБА_8 є припущенням. Зазначено, що суд не врахував факт непогашення існуючої заборгованості по кредитному договору та право банку на пред`явлення позову до поручителя після пред`явлення позову до позичальника.

12. Аргументом касаційної скарга також є те, що справу розглянуто без участі основного боржника - позичальника, у ході судового розгляду суд не вирішував питання щодо можливості залучення до участі у розгляді справи у якості третьої особи - боржника ОСОБА_8 .

Доводи інших учасників справи

13. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року справу за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

15. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17. У лютому 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. 26 вересня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір, умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1 595 500 грн на умовах, визначених договором, з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 25 вересня 2014 року включно.

23. 30 вересня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором та зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_8 своїх боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором.

24. У пункті 1.2. договору поруки сторони погодили солідарну відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перед банком.

25. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Златобанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 13 серпня 2015 року, з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Златобанк» стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором від 26 вересня 2013 року в розмірі 2 232 875,60 грн.

26. Зі змісту наведеного судового рішення вбачається, що з позичальника стягнута заборгованість, яка утворилась станом на 24 березня 2015 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

28. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуальногоправа і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

29. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

30. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

31. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

32. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

33. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

34. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

35. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

36. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

37. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

38. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

39. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

40. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

41. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

42. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

43. Пред`являючи позов, ПАТ «Златобанк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27 травня 2016 року, просило стягнути з відповідача кредитну заборгованість, яка утворилась станом на 23 травня 2016 року, у розмірі 3 919 706, 36 грн,

із яких: 1 595 332, 66 грн заборгованість за основним боргом (кредитом);

760 946, 09 грн заборгованість за процентами; 1 524 926, 36 грн пеня, 1 000 грн штраф; 37 501, 25 грн 3% річних.

44. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

45. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

46. Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

47. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

48. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

49. Слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

50. Умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань боржника та виконання зобов`язань за цим договором поруки (пункт 6.1). Порука за цим договором припиняється після спливу 3 (трьох) років з настання дати повернення кредиту, але не пізніше повного виконання боргових зобов`язань та виконання зобов`язань за цим договором поруки (пункт 6.2).

51. Тобто, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а наявна в договорі стаття 6, якою встановлено, що порука втрачає чинність після повного виконання боргових зобов`язань, не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту статей 251, 252 ЦК України, де визначено, що настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

52. Разом із тим, сторони договору поруки погодили право кредитора на пред`явлення вимог до поручителя протягом трьох років з настання дати повернення кредиту.

53. Зважаючи на те, що терміном виконання основного зобов`язання за кредитним договором сторонами визначено не пізніше 25 вересня 2014 року, договором поруки встановлено строк припинення поруки - після спливу трьох років з настання дати повернення кредиту, тобто не пізніше 25 вересня 2017 року, а даний позов до поручителя пред`явлено у липні 2015 року, висновок суду про пропуск позивачем шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначених частиною четвертою статті 559 ЦК України не ґрунтується на законі.

54. Погоджуючись з рішенням місцевого суду про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд на вказане уваги не звернув та у повній мірі не дав оцінки доводам апеляційної скарги банку щодо строків дії поруки

до 2017 року.

55. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, у тому числі нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми, не були предметом перевірки апеляційним судом, зважаючи на доводи апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

56. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

57. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

58. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, ухвалу апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1.Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» задовольнити частково.

2. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня

2016 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

Є. В. Петров

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська