ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/6378/17

Провадження № 22-ц/818/3051/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кругової С.С

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань»

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, за апеляційною скаргою адвоката Єршова Руслана Володимировича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2019 року, ухвалене суддею Гримайло А.М.,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив і просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 59466,24 грн..

Позов мотивований тим, що він працював на підприємстві відповідача з 6 жовтня 1970 року та 11 листопада 2014 року його було звільнено за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України згідно наказу №149-к., проте відповідач не виплатив в день звільнення всі належні йому кошти.

Зазначає у позові, що заборгованість у сумі 11391,19 грн. отримав 07.12.2017 року, у зв`язку з чим був змушений звернутись до суду.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 42505,54 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь держави суму судового збору в розмірі 768 грн 40 коп. Витрати за проведення судової економічної експертизи залишено за відповідачем.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи містять достатньо доказів для розрахунку та стягнення компенсації витрат частини заробітної плати у зв`язку з пропуском строку її виплати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Єршов Р.В., який діє в інтересах ПАТ «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення сум і стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 22761,22 грн. зазначивши «з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів» та визначити розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неповно з`ясував обставини справи, що мають істотне значення для вирішення справи.

Рішення суду є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також є невмотивованим та необґрунтованим та підлягає частковому скасуванню.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що суд ухвалюючи рішення дійшов помилкового висновку на підставі невірного розрахунку позивача, крім того суд стягуючи середній заробіток не зазначив щодо вирахування податків та інших обов`язкових платежів позбавивши державу обов`язкового податку для перерахування його до казначейства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно копії трудової книжки що міститься в матеріалах справи що позивач ОСОБА_1 , працював у ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» з 06.10.1970 року по 11.11.2014 року. Згідно наказу №143-к 11.11.2014 ОСОБА_1 було звільнено за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України.

Остаточний розрахунок з позивачем в сумі 11391,19 грн. було проведено лише 07.12.2017 року.

Згідно з висновком судової економічної експертизи № 5447 від 03.01.2019 року яка була проведена за клопотанням представника відповідача за період з 12.11.2014 року по 18.12.2017 року збережений середній заробіток обчислено в загальній сумі 52801,92 грн. з врахуванням 9504,35 грн. - податок на доходи фізичних осіб, 792,03 грн. - військовий збір, а тому визначено збережений середній заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні 11.11.2014 року за період з 12.11.2014 року по 18.12.2017 року, який підлягає до виплати ОСОБА_1 в загальній сумі 42505,54 грн. (а.с. 65-76).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 47 Кодексу Законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 166 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 116 КЗпП України вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В порушення ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні позивачу не було здійснено відповідний розрахунок по заробітній платі відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом 5 розділу IV порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньої ( годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу IV порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

З урахуванням зазначеного, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на число робочих днів в період затримки.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи №5447 від 03.01.2019 годинна тарифна ставка шліфувальника 6 розряду (посаду, яку займав ОСОБА_1 ) в період серпень-жовтень 2014 становила 21,36 грн. згідно затвердженої «Схеми посадових окладів ІТР, службовців та годинних тарифних ставок робітників».

За умов 8 годинного робочого дня, середньоденна заробітна плата шліфувальника 6 розряду складає 170,88 (21,36*8).

За період з 12.11.2014 по 07.12.2014 кількість робочих днів (виходячи з дводенного робочого тижня) складає за 2014 рік - 16 ( листопад - 6, грудень - 10), за 2015 рік 103 дні, за 2016 - 94, за 2017 - 95 днів, всього 308 робочих днів.

Судова колегія перевіривши розрахунок робочих днів наведений експертом у таблиці №1 (а.с.74 і зазначає, що слід правильним вважати кількість робочих днів - 6 у листопаді 2014 року замість 4 і у грудні 2017- 2 дні, замість 5 всього 308 днів, замість 309.

Доводи апеляційної скарги, що сума, яка підлягає стягненню має бути у 2,5 рази менше, судова колегія відхиляє, оскільки кількість 308 робочих днів розрахована саме виходячи з 2-денного робочого тижня, а не з п`ятиденного, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі.

В частині нарахування податків і зборів судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги і вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зазначенням до стягнення суми середнього заробітку з вирахуванням податків і зборів.

Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні складає 170,88*308=52631,04 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» підлягає стягненню судовий збір за звернення з позовною заявою в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 566,46 грн., оскільки позов задоволено на 88,51%.

Керуючись ч.2 ст. 141, ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну адвоката Єршова Руслана Володимировича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2019 року - змінити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» , місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 271 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 12 листопада 2014 року по 7 грудня 2017 року в сумі 52631 (п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 04 коп. з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» в дохід держави суму судового збору у розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 46 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 19 серпня 2019 року