РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

з участю секретаря судового засідання Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовом до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 10 березня 1995 ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений Бубнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області за №6, зробивши на випадок своєї смерті заповітне розпорядження про те, що належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і все майно, що знаходиться в селі Черчичі Володимир-Волинського району і все, що буде належати їй на день смерті заповідає ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, зокрема, земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос», що знаходиться у с. Бубнів Володимир-Волинського району Волинської області, розміром 3.11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 27 лютого 1997 року, зареєстрованого 15 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 475.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке належало покійній. Отже, відповідно до заповіту вони прийняли спадщину, яка належала покійній, однак ОСОБА_5 за життя не оформила своїх спадкових прав і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємець ОСОБА_6 , спадщину не прийняв, про що 26.02.2008 року подав в нотаріальну контору відповідну письмову заяву.

Після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 залишилась єдиною спадкоємицею майна своєї матері за законом, оскільки за свого життя заповіту вона не склала.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак нотаріусом позивачам було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку, а тому вони не можуть реалізувати свого права.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної частки (паю), по колишній КСП «Колос», розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної частки (паю), по колишній КСП «Колос», розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак не оформила спадкових прав і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 26.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

В судові засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_2 не з`явилися, до суду надійшли заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив (заяву), згідно якої позов визнав та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти.

У відповідності до поданої позивачами довідки відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-162/111-19 від 16 липня 2019 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянці ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишній КСП «Колос» серії НОМЕР_1 , зареєстрований 15 травня 1997 року за № 475. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 3,11.

У відповідності до поданої копії заповіту від 10 березня 1995 року, який був посвідчений Бубнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області за № 6, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилась про те, що належні їй по праву власності житловий будинок з усіма спорудами біля нього, і все майно, що знаходиться в селі Черчичі Володимир-Волинського району і все, що буде належати їй на день смерті заповідає ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в рівних частинах.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин.

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство , зокрема, відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Тобто, до зазначених спадкових правовідносин мають застосовуватися положення цивільного законодавства щодо встановлення факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК УРСР від 1963 року, відповідно до норм якої спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 в у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке належало покійній вступили позивач ОСОБА_1 та мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Спадкоємець ОСОБА_6 , спадщину не прийняв, про що 26.02.2008 року подав в нотаріальну контору відповідну письмову заяву.

Отже, відповідно до заповіту ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прийняли спадщину, яка належала покійній, однак ОСОБА_5 не оформила своїх спадкових прав так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_3 .

Як стверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду від 21.04.2008 року встановлено факт прийняття ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_3 підтверджується також довідкою Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 396 від 19.06.2019 року.

Згідно копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , позивач ОСОБА_8 є дочкою померлої ОСОБА_5 .

Згідно довідки Зимнівської сільської ради № 396 від 19.06.2019 року, по смерті ОСОБА_5 заповіт не складався. Спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2

Матеріалами витребуваної у Володимир-Волинської державної нотаріальної контори спадкової справи № 434/2000 по смерті ОСОБА_5 . стверджується, що позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 Інших спадкоємців немає.

Відтак суд прийшов до висновку про те, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті її матері ОСОБА_5 та прийняла її спадщину у встановленому законом порядку.

У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.П. № 1344/02-31 від 04 липня 2019 року, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку права на земельну частку (пай), яке перебуває в колективній власності КСП «Колос» у селі Бубнів Володимир-Волинського району після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1343/02-31 від 04 липня 2019 року, ОСОБА_7 , яка звернулась до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від імені гр. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після померлої ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку.

У відповідності до змісту ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Успадкування права на земельну частку у разі смерті громадянина - співвласника колективної власності на землю, зокрема й тих, які не змогли з різних причин отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), здійснюється згідно з нормами Цивільного кодексу України.

Згідноч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Право позивачів, як спадкоємців на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачам в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимоги позивача ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, на підставі, керуючись ст.ст. 12, 81, 206 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ (половину) частину земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос» розміром 3,11 умовних кадастрових гектарів без визначення частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 27 лютого 1997 року Володимир-Волинською районною державною адміністрацією і зареєстрованого 15 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікату на право на земельну частку (пай) за №475, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на Ѕ (половину) частини земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос» розміром 3,11 умовних кадастрових гектарів без визначення частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 27 лютого 1997 року Володимир-Волинською районною державною адміністрацією і зареєстрованого 15 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікату на право на земельну частку (пай) за №475, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер