Провадження № 22-ц/802/298/19 Категорія: 6 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про виділ частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . На підставі договору дарування від 14 листопада 2008 року йому належить 49/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, згідно якого до нього перейшли наступні приміщення будинку: кімната 1-5 площею 12,5 кв. м, кімната 1-6 площею 14,6 кв. м, санвузол 1-7 площею 3,1 кв. м, кухня 1-8 площею 9,8 кв. м, 1/2 частка сараю Б-1, 1/2 частка літньої кухні «б», льох «В», навіс «в», хлів «Е-1», гараж «Г-1», оглядова яма «І», колодязь «К», вбиральня «Д», 1/2 частка огорожі. Крім того, на підставі договору дарування від 06 вересня 2013 року йому перейшли у власність 21/100 часток вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а саме: кімната 1-2 площею 13,2 кв. м та коридор 1-1 площею 7,5 кв.м. Відповідно до договору дарування від 10 березня 2010 року йому належить 1/2 частка земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Співвласником даної земельної ділянки є відповідач по справі ОСОБА_4 , якому належить 1/2 частка вказаної земельної ділянки. Співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами є ОСОБА_4 , якому належить 18/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та ОСОБА_1 , якому належить 12/100 частин спірного будинковолодіння, до яких входить кімната 1-3 площею 9,3 кв. м та кімната 1-4 площею 16,2 кв. м.

Позивач вказував, що спірне будинковолодіння та земельна ділянка перебувають у спільному користуванні. Між ними протягом тривалого часу виникають спори та непорозуміння з приводу користування вказаним майном. Домовитись з відповідачами про добровільний виділ в натурі часток майна неможливо.

Ураховуючи наведене позивач ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги, просив суд виділити йому в натурі 70/100 частин у відокремлену частину будинку з окремим входом (квартиру) у праві спільної часткової власності у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-5 площею 12,5 кв. м, кімнати 1-6 площею 14,6 кв. м, кухні 1-8 площею 9,8 кв. м, санвузла 1-7 площею 3,1 кв. м, коридора 1-1 площею 7,5 кв. м, кімнати 1-2 площею 13,2 кв. м для чого у відповідності до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи двом співвласникам необхідно закласти цеглою дверний проріз між приміщеннями 1-3 і 2-1, влаштувати автономні мережі електропостачання, опалення, влаштувати перегородку в сараї (Б-1) та літній кухні (б) посередині будівель. ОСОБА_1 як другому співвласнику влаштувати дверний проріз у не несучій стіні із вхідними подвійними дверима в приміщення 2-2, переобладнати кімнату 2-1 площею 9,3 кв. м в кухню-вітальню. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 5 314,61 грн за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Виділити йому ОСОБА_1 в натурі із надвірних споруд 1/2 частку сараю Б-1, 1/2 частки літньої кухні «б», льох «В», навіс «в», хлів «Е-1», гараж Г-1, оглядову яму «г», колодязь К, вбиральню Д, 1/2 частину огорожі, а також виділити 1/2 земельної ділянки наданої для обслуговування житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1 , згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № О-62/1 у відповідності до таблиці № 1 та у відповідності до схеми в додатку №1, що додається до висновку експертизи, а саме: виділивши йому земельну ділянку загальною площею 0,0275 га. В спільне користування його та відповідачів виділити земельну ділянку площею 0,0153 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Виділити в користування відповідачів земельну ділянку площею 0,0172 га, що знаходиться за зазначеною адресою. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 70/100 частин у відокремлену частину будинку з окремим входом (квартиру) у праві спільної часткової власності у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-5 площею 12,5 кв. м, кімнати 1-6 площею 14,6 кв. м, кухні 1-8 площею 9,8 кв. м, санвузла 1-7 площею 3,1 кв. м, коридора 1-1 площею 7,5 кв. м, кімнати 1-2 площею 13,2 кв. м для чого у відповідності до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи двом співвласникам закласти цеглою дверний проріз між приміщеннями 1-3 і 2-1, влаштувати автономні мережі електропостачання, опалення, влаштувати перегородку в сараї (Б-1) та літній кухні (б) посередині будівель.

ОСОБА_1 як другому співвласнику влаштувати дверний проріз у не несучій стіні із вхідними подвійними дверима в приміщення 2-2, переобладнати кімнату 2-1 площею 9,3 кв. м в кухню-вітальню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 5 314,61 грн за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_1 в натурі із надвірних споруд 1/2 частку сараю Б-1, 1/2 частки літньої кухні «б», льох «В», навіс «в», хлів «Е-1», гараж Г-1, оглядову яму «г», колодязь К, вбиральню Д, 1/2 частину огорожі.

Виділено ОСОБА_1 1/2 земельної ділянки наданої для обслуговування житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1 , згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № О-62/1 у відповідності до таблиці № 1 та у відповідності до схеми в додатку № 1, що додається до висновку експертизи, а саме: виділивши йому земельну ділянку загальною площею 0,0275 га (розміри земельної ділянки вказані в додатку № 1).

В спільне користування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,0153 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 (розміри земельної ділянки вказані в додатку № 1).

Виділено в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0172 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 (розміри земельної ділянки вказані в додатку № 1).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1 812 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 2 676 грн понесених витрат за проведення судової експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1 102,40 грн понесених витрат по сплаті судового збору по 551,20 грн.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та закрити провадження у даній справі з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки не з`ясував усі обставини у даній справі, а саме те, що 1/2 спірної земельної ділянки згідно договору дарування від 17 травня 2018 року йому була подарована покійним батьком - відповідачем ОСОБА_4 , і таким чином суд узявши до уваги висновок експертизи від 30 червня 2017 року, порушив його права як землеволодільця, необґрунтовано пославшись на правовстановлюючі документи надані суду позивачем про нібито належність йому більшої частини земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 березня 2019 року апеляційне провадження у даній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 червня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_1 його спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали цивільної та інвентаризаційної справ, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що подану відповідачем ОСОБА_1 апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині виділу в натурі частки земельної ділянки та розподілу судових витрат - змінити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а оскільки запропонований експертом розподіл житлового будинку згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи не порушує норми житлового законодавства та не позбавляє кожну із сторін можливості користування своєю частиною житлового будинку, враховуючи, що такий виділ технічно можливий, а також можливість розподілу земельної ділянки згідно висновку судової земельно-технічної експертизи, дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 14 листопада 2008 року позивачу по справі ОСОБА_1 належить 49/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого до нього перейшли наступні приміщення будинку: кімната 1-5 площею 12,5 кв. м, кімната 1-6 площею 14,6 кв. м, санвузол 1-7 площею 3,1 кв. м, кухня 1-8 площею 9,8 кв. м, 1/2 частка сараю Б-1, 1/2 частка літньої кухні «б», льох «В», навіс «в», хлів «Е-1», гараж «Г-1», оглядова яма «І», колодязь «К», вбиральня «Д», 1/2 частка огорожі (а.с.6, том 1). На підставі договору дарування від 06 вересня 2013 року йому перейшли також у власність 21/100 часток вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а саме: кімната 1-2 площею 13,2 кв. м та коридор 1-1 площею 7,5 кв. м (а.с.9-10, том 1). Отже позивач ОСОБА_1 на підставі вказаних правовстановлюючих документів є власником 70/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами є ОСОБА_4 , якому належить 18/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Луцької міської ради 18 липня 2008 року та відповідач ОСОБА_1 , якому належить 12/100 частин спірного будинковолодіння на підставі договору дарування від 13 січня 2014 року в результаті якого останній став власником кімнати 1-3 площею 9,3 кв. м та кімнати 1-4 площею 16,2 кв. м (а.с.13, 19, том 1).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції, після дослідження правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомого майна та матеріалів інвентаризаційної справи, встановлено, що з врахуванням договору дарування від 14 листопада 2008 року, (а.с.6-7, том 1), договору дарування від 06 вересня 2013 року (а.с.6-10, том 1), договору дарування від 30 січня 2014 року (а.с.13, том 1) ОСОБА_4 було віддаровано вцілому весь житловий будинок з врахуванням приміщень та площ, які зазначенні у даних договорах, незважаючи на те, що документально 18/100 частин даного будинковолодіння залишалась у його власності.

На підставі договору дарування від 10 березня 2010 року позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.11-12, том 1).

Місцевим судом також встановлено, що іншим співвласником даної земельної ділянки є ОСОБА_4 , якому належить 1/2 її частки, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 496513 від 29 квітня 2010 року (а.с.14-15, том 1).

З метою визначення можливості виділення в натурі у відокремлену частину будинку з окремим входом (квартиру) 70/100 частин в будинковолодінні по АДРЕСА_1 та з метою визначення можливості виділу 1/2 частки спірної земельної ділянки із спільної часткової власності в натурі ухвалами місцевого суду від 16 травня 2017 року в даній справі були призначені судові будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи (а.с.65-66, том 1).

Як вбачається з висновку № О-62 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року розподіл в натурі будинковолодіння по АДРЕСА_1 в частках 70/100 до 30/100 частин (виділ 70/100 частин) будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий за умови виконання запропонованих експертом переобладнань будинку. Можливий варіант розподілу будинковолодіння по АДРЕСА_1 в частках 70/100 до 30/100 частин (виділ 70/100 частин), долі кожного із співвласників, відхилення від ідеальних долей, викладено у дослідницькій частині по першому-третьому питаннях (таблиця № 5) та збережено на поверхневому плані в додатку № 3. Дане перепланування не передбачає втручання у несучі конструктивні елементи будинку і не потребує дозволу Луцького міськвиконкому. Ринкова вартість 70/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 становить 640 433,50 грн (а.с.73-83, том 1).

Цей варіант розподілу передбачає виділ позивачу ОСОБА_1 в натурі 70/100 частин у відокремлену частину будинку з окремим входом (квартиру) у праві спільної часткової власності у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-5 площею 12,5 кв. м, кімнати 1-6 площею 14,6 кв. м, кухні 1-8 площею 9,8 кв. м, санвузла 1-7 площею 3,1 кв. м, коридора 1-1 площею 7,5 кв. м, кімнати 1-2 площею 13,2 кв. м для чого у відповідності до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи двом співвласникам необхідно закласти цеглою дверний проріз між приміщеннями 1-3 і 2-1, влаштувати автономні мережі електропостачання, опалення, влаштувати перегородку в сараї (Б-1) та літній кухні (б) посередині будівель. Відповідачу ОСОБА_1 як другому співвласнику влаштувати дверний проріз у не несучій стіні із вхідними подвійними дверима в приміщення 2-2, переобладнати кімнату 2-1 площею 9,3 кв. м в кухню-вітальню. За відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 другому співвласнику слід сплатити першому співвласнику 5 314,61 грн грошової компенсації. Позивачу ОСОБА_1 слід виділити в натурі із надвірних споруд 1/2 частку сараю Б-1, 1/2 частки літньої кухні «б», льох «В», навіс «в», хлів «Е-1», гараж Г-1, оглядову яму «г», колодязь К, вбиральню Д, 1/2 частину огорожі.

Згідно висновку № О-62/1 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року розподіл земельної ділянки площею 0,0600 га для обслуговування будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в частках 1/2 до 1/2 частин земельної ділянки з врахуванням користування частинами будинковолодіння співвласниками після розподілу будинковолодіння, можливий в частках з відхиленням від ідеальних. Варіант розподілу земельної ділянки площею 0,0600 га для обслуговування будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в частках 1/2 до 1/2 частин земельної ділянки викладений у дослідницькій частині по першому питанню (таблиця № 1) та зображений на схемі додатку №1, що додається (а.с.84-86, том 1).

Вказаний варіант розподілу передбачає виділ позивачу ОСОБА_1 1/2 частки земельної ділянки наданої для обслуговування житлового будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1 згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № О-62/1 у відповідності до таблиці № 1 та у відповідності до схеми в додатку № 1, що додається до висновку експертизи, а саме: виділення йому земельної ділянки загальною площею 0,0275 га. В спільне користування сторін ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ) підлягає виділ земельної ділянки площею 0,0153 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підлягає виділу земельна ділянка площею 0,0172 га, що знаходиться за зазначеної адресою.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. При цьому право кожного співвласника поширюється на весь об`єкт у цілому, а не на конкретну його частку. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У випадку неможливості реалізації цього права він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі у разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном у натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Стаття 364 ЦК України визначає, що кожен зі співвласників має право на виділ його частки в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо сторони не можуть дійти згоди або це неможливо, то співвласник має право вимагати відповідної матеріальної компенсації від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом (квартира).

Отже, виділ може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, й у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Але майно, що є у спільній частковій власності, зберігається щодо інших учасників спільної власності, чиї частки не виділені зі спільного майна.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо виділу частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а саме 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , дійшов правильного висновку про можливість такого виділу, оскільки згідно висновку № О-62 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року розподіл в натурі будинковолодіння у запропонованому експертом варіанті не порушує норми житлового законодавства та не позбавляє кожну із сторін можливості користування своєю частиною житлового будинку з врахуванням того, що виділ технічно можливий. Крім того, як вбачається з цього висновку експертизи, частка нерухомого майна, яка виділяється в натурі позивачу, фактично відповідає тій частці майна, що зазначена у правовстановлюючих документах на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не містять жодного обґрунтування щодо неправильності або ж незаконності рішення суду в частині виділу часток в будинковолодінні.

Однак, ухвалюючи оскаржуване рішення у даній справі та задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , що стосуються виділу в натурі належної йому на праві власності частки земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0600 га, суд не перевірив та не з`ясував тієї обставини, кому на праві власності належить інша частина цієї земельної ділянки з огляду на запропонований експертом у висновку № О-62/1 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року варіант розподіл земельної ділянки в частках 1/2 до 1/2 частин земельної ділянки з врахуванням користування частинами будинковолодіння співвласниками після розподілу будинковолодіння та у якому зазначено, що розподіл можливий в частках з відхиленням від ідеальних.

З доданого до апеляційної скарги договору дарування від 17 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , подарував відповідачу по справі ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.165, том 1).

Наведена обставина впливає на правильне вирішення даної справи, оскільки суд розподіляючи земельну ділянку між сторонами по справі, виділив частину спірної земельної ділянки площею 0,0275 га позивачу ОСОБА_1 , частину земельної ділянки площею 0,0172 га відповідачу ОСОБА_1 , а іншу частину земельної ділянки площею 0,0153 га у спільне користування позивача та відповідача, а також померлого ОСОБА_4 , який, як встановлено, на час ухвалення рішення у даній справі не був співвласником земельної ділянки.

З огляду на цю обставину, під час апеляційного розгляду даної справи ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 червня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_1 його спадкоємця за заповітом - відповідача ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведені обставини та запропонований експертом варіант розподілу земельної ділянки згідно висновку № О-62/1 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року, а також те, що відповідачем ОСОБА_1 , який у доводах апеляційної скарги не погоджувався із запропонованим варіантом розподілу земельної ділянки, покликаючись на порушення його прав як землеволодільця, однак не надав іншого варіанту можливого поділу спірної земельної ділянки (не заявляв клопотання про призначення відповідної експертизи хоча таке право судом йому роз`яснювалось) та не зазначив у чому полягають внаслідок такого розподілу порушення його прав, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду в частині виділу в натурі частки земельної ділянки слід змінити, виклавши абзаци сьомий та восьмий резолютивної частини рішення в редакції без зазначення ОСОБА_4 як співвласника та користувача земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційний суд змінює у даній справі рішення суду першої інстанції, тому у відповідності до наведених положень ЦПК України підлягає зміні і розподіл судових витрат, у зв`язку з чим абзаци дев`ятий та одинадцятий резолютивної частини рішення слід викласти в іншій редакції. З відповідача ОСОБА_1 підлягають до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1 812 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 102,40 грн.

У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Покликаючись у своїх доводах апеляційної скарги на незаконність ухваленого у даній справі судового рішення відповідач ОСОБА_1 просив це рішення скасувати та закрити провадження у справі, без правового обґрунтування таких вимог. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача ОСОБА_1 що стосуються неправильного, як він вважає, висновку суду щодо розподілу земельної ділянки колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідачем всупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин, які б свідчили про порушення його справ як співвласника земельної ділянки.

При цьому колегія суддів зауважує, що визначений судом варіант виділу в натурі земельної ділянки та встановлення спільного користування земельною ділянкою, з врахуванням належних позивачу та відповідачу часток в будинковолодінні, жодним чином не порушує прав та інтересів землекористувачів.

Доводи апеляційної скарги не містять жодних обґрунтованих вказівок про незаконність оскаржуваного рішення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що фактично відповідач ОСОБА_1 не погоджується з волею батьків щодо відчуження (дарування) позивачу 70 відсотків спірного будинковолодіння, а тому і не бажає в добровільному порядку виділити в натурі належне кожному із співвласників нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Задоволення вимог позивача про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, за відсутності встановлених судом обставин, які перешкоджають такому виділу, гарантуватиме забезпечення прав власника, що передбачені статтею 364 ЦК України.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи підлягає зміні в означених частинах щодо виділу в натурі частки земельної ділянки та розподілу судових витрат у зв`язку з чим абзаци сьомий - дев`ятий та одинадцятий резолютивної частини рішення слід викласти в іншій редакції.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі в частині виділу в натурі частки земельної ділянки та розподілу судових витрат змінити, виклавши абзаци сьомий - дев`ятий та одинадцятий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«В спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 0,0153 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № О-62/1 від 30 червня 2017 року (таблиця № 1 та додаток №1 до експертизи).

Виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0172 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № О-62/1 від 30 червня 2017 року (таблиця № 1 та додаток №1 до експертизи).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1 812 (одна тисяча вісімсот дванадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн 40 коп.»

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: