Справа № 647/495/19
№ провадження 2/647/251/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року суддя Бериславського районного суду Херсонської області В.С.Миргород розглянувши заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат А.А.Березняк про забезпечення позову у справі № 647/495/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_2 , Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області , треті особи: Реєстраційна Служба Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, ОСОБА_3 , Бериславська районна державна адміністрація Херсонської області про визнання незаконним наказу №21-1218/43-15-СГВ від 16.09.2015 року Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області яким було здійснено розпорядилозь земельною ділянкою приватної власності громадянина ОСОБА_1 (і.н.н. НОМЕР_1 ), площею 6,02 гектара, яка знаходиться у земельному контурі № 37, у адміністративних межах Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передану у приватну власність громадянам (цільове призначення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства): ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; скасувати повністю Наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 21-1218/43-15-СГ від 16.09.2015 року, як підставу для формування земельних ділянок та реєстрації речових прав на нерухоме майно по трьом земельним ділянкам; скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно яким було зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 1,9 га про реєстрацію права власності громадянина ОСОБА_6 , скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно яким було зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 1,9 га про реєстрацію права власності громадянина ОСОБА_6 , скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно яким було зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 площею 1,9 га про реєстрацію права власності громадянина ОСОБА_6 , скасувати у державному земельному кадастрі державну реєстрацію та кадастрові номери трьох земельних ділянок № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 , які розташовані у адміністративних межах за межами населеного пункту на території Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області, шляхом перенесення даних кадастрових номерів до архіву; визнати недійсним три нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу трьох земельних ділянок: - кадастровий № НОМЕР_4 площею 1,9 гектара, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; кадастровий № НОМЕР_2 площею 1,9 гектара, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; кадастровий № НОМЕР_3 площею 1,9 гектара, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; Укладених 18 лютого 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; зобов`язати Державного земельного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області скасувати три кадастрові номери № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 та №: НОМЕР_5 :001 НОМЕР_6 . Трьох земельних ділянок у контурі № 37; зобов`язати Відповідачів по справі - Головне управління Держгеокадастру Херсонської області, та Зміївську сільську раду Бериславського району Херсонської області відновити межі земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_7 у контурі № 37 власником якої є Позивач - ОСОБА_1 (і.н.н. НОМЕР_1 ), у адміністративних межах Зміївської сільської рада, за межами населеного пункту Бериславського району Херсонської області, суд -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бериславського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за вищезазначеним позовом.

Позивач по справі подав заяву, в якій просить суд, на час розгляду судового спору, вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії пов`язані з правом власника земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_4 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_2 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_3 площею 1,9 гектара, шляхом накладення арешту на дані земельні ділянки до набрання чинності рішення суду у справі. Заборонити Державному реєстратору Державної Реєстраційної Служби України проведення дій, пов`язаних з реєстрацією речових прав, пов`язаних з вищезазначеними земельними ділянками. Заборонити реєстратору Державного земельного кадастру України Головного управління земельних ресурсів, проводити реєстрацію дій у контурі №37 в адміністративних межах населеного пункту Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

В обґрунтування заяви, посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки є вагомі підстави вважати, що відповідач не дочекавшись рішення суду, щодо позовної заяви вчинить незаконні дії, щодо вищезазначених земельних ділянок.

Вказану заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань на думку позивача вбачається, що відповідач безпідставно отримав у власність належну позивачу земельну ділянку, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернулась до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відтак, враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову (забороною вчиняти певні дії) та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії пов`язані з правом власника земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_4 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_2 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_3 площею 1,9 гектара, шляхом накладення арешту на дані земельні ділянки до набрання чинності рішення суду у справі, оскільки забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, позбавляє суд можливості визначитись щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом із тим, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Разом із тим, суд роз`яснює учасникам судового розгляду, що згідно із вимогами ч. 6 статті 154 ЦПК України вони мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, яке вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат А.А.Березняк про забезпечення позову у справі № 647/942/19 - задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_2 вчиняти дії пов`язані з розпорядженням земельними ділянками: кадастровий № НОМЕР_8 0111 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_2 площею 1,9 гектара, кадастровий № НОМЕР_3 площею 1,9 гектара, шляхом накладення арешту на дані земельні ділянки до набрання чинності рішення суду у справі.

Заборонити Державному реєстратору Державної Реєстраційної Служби України проведення дій, пов`язаних з реєстрацією речових прав, пов`язаних з вищезазначеними земельними ділянками, до набрання чинності рішення суду у справі.

Заборонити реєстратору Державного земельного кадастру України Головного управління земельних ресурсів, проводити реєстрацію дій у контурі №37 в адміністративних межах населеного пункту Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

В решті вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

Ухвалу може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суду Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В. С. Миргород