Справа № 465/5553/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/1878/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Провадження № 22-ц/811/1872/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

Червінського І.М. - представника ПАТ «Універсал Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" на рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року та ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк" (в подальшому - „Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в кінцевій редакції позовних вимог якого просило суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 587, 66 швейцарських франків, а також судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 21.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 001-2914/756-0187, згідно якого Банк надав згаданій відповідачці кредит на суму 43 410 швейцарських франків строком до 10.09.2037 року під 4,5 % річних, на забезпечення виконання умов якого 21.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 також був укладений договір поруки № 001-2914/756-Р/1 (в подальшому - «Кредитний договір» та «Договір поруки»). Однак, взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором відповідачка ОСОБА_1 не виконує, в результаті чого станом на 15.02.2016 року у неї утворилася заборгованість перед Банком в сумі 36 587, 66 швейцарських франків, які і є предметом позовних вимог (т.1, а.с. 1-4, 106-107, 120).

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», в якому просила суд визнати Договір поруки від 21.09.2007 року з 08.09.2009 року припиненим.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовувалися тим, що 21.09.2007 року позивачка уклала з ПАТ «Універсал Банк» Договір поруки, відповідно до умов якого взяла на себе зобов`язання перед Банком відповідати за виконання усіх зобов`язань відповідачки ОСОБА_1 , що виникли з укладеного нею Кредитного договору від 21.09.2007 року.

Однак, Банком без її, як поручителя, згоди були внесені істотні зміни в Кредитний договір, а саме: 08.09.2009 року було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, якою змінено графік платежів по кредиту шляхом викладення Додатку №2 до кредитного договору в новій редакції, що призвело до значного збільшення суми оплати по відсотках за користування кредитом, оскільки відповідно до первинної редакції Додатку №2 до Кредитного договору, за користування кредитними коштами в сумі 43 410 швейцарських франків в період з 21.09.2007 року по 10.09.2037 року ОСОБА_1 мала сплатити 75 568, 35 швейцарських франки. В той же час, відповідно до Графіку повернення платежів за Додатковою угодою №1 від 08.09.2009 року ОСОБА_1 за менший період мала сплатити Банку вже 113 201, 62 швейцарських франки. Таким чином, розмір грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед Банком збільшився, тим самим збільшився обсяг відповідальності позивачки за зустрічним позовом, однак - без її на це згоди (т.1, а.с. 227-230).

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні заяви Банку про забезпечення його позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.2, а.с. 60-61).

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року первісний позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» станом на 15.02.2016 року суму дострокового стягнення кредиту в розмірі 36 534, 63 швейцарських франків та відсотків за користування кредитом в розмірі 53, 03 швейцарських франків, а всього 36 587, 66 швейцарських франків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 3 654 гривень судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», з участю третьої особи ОСОБА_1 , про визнання правовідносин та договору припиненим - задоволено.

Визнано Договір поруки № 001-291414/756-Р/1 від 21.09.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , припиненим з 08.09.2009 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 640 гривень судового збору (т.2, а.с. 66-69).

Вище згадані рішення та ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року оскаржив Банк.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом - відмовити, покликаючись на порушення норм матеріального права.

Вважає, що зі зміною графіку платежів в результаті укладення 08.09.2009 року між Банком та позичальником ОСОБА_1 Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 21.09.2007 року обсяг відповідальності у поручителя ОСОБА_2 не збільшився, а тому висновок суду про збільшення відповідальності поручителя вважає помилковим (т.2, а.с. 75-77).

Також вважає неправомірною відмову ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року у задоволенні заяви Банку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідачки ОСОБА_1 , а відтак просить згадану ухвалу скасувати та задовольнити заяву Банку про забезпечення позову (т.2, а.с. 82-83).

Адвокат Угриновська Ю.В., представник відповідачки ОСОБА_1 , будучи своєчасно належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи (т.2, а.с. 179), в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про апеляційний розгляд справи за її відсутності, у якій також міститься клопотання про «залишення судових рішень без змін, а апеляційних скарг без задоволення» (т.2, а.с. 170).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта (Банку) на підтримання доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

В поданому до суду зустрічному позові про визнання Договору поруки від 21.09.2007 року з 08.09.2009 року припиненим поручитель ОСОБА_2 наводить відповідні розрахунки в обґрунтування позовних вимог, якими вона обґрунтовує свої твердження про значне збільшення суми оплати по відсотках за користування кредитом, що стало результатом укладення 08.09.2009 року Додаткової угоди №1 до Кредитного договору, якою було змінено графік платежів по кредиту шляхом викладення Додатку №2 до кредитного договору в новій редакції.

Суд першої інстанції погодився з вище наведеними доводами зустрічної позовної заяви про значне збільшення суми оплати по відсотках за користування кредитом та наведеним в обґрунтування цього твердження розрахунками, а відтак оскаржуваним рішенням зустрічний позов було задоволено та визнано Договір поруки від 21.09.2007 року з 08.09.2009 року припиненим.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не наведено відповідних розрахунків (контррозрахунків) на спростування доводів і розрахунків ОСОБА_2 , наведених останньою у поданому нею до суду зустрічному позові.

З урахуванням вище наведеного в ході апеляційного розгляду справи в судовому засіданні 13 травня 2019 року представнику Банку було запропоновано (в порядку, що передбачений частиною 5 статті 12 ЦПК України) подати до суду висновок експерта зі спірних питань (а саме: чи в результаті укладення 08.09.2009 року між Банком та позичальником/відповідачкою ОСОБА_1 Додаткової угоди №1 до Кредитного договору мало місце збільшення суми оплати по відсотках за користування кредитом), який був би складений на замовлення Банку (в порядку, що передбачений статтею 106 ЦПК України), та роз`яснено наслідки подання або неподання такого висновку, у зв`язку з чим і було відкладено апеляційний розгляд справи на три місяці - до 12 серпня 2019 року (т.2, а.с. 172-173).

Однак, до 12 серпня 2019 року апелянтом (Банком) так і не було подано до суду висновку експерта (або інших належних та допустимих доказів) на спростування доводів і розрахунків зустрічного позову ОСОБА_2 , з якими погодився суд першої інстанції.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що апелянтом не спростовано належними та допустимими доказами доводів ОСОБА_2 про те, що в результаті укладення 08.09.2009 року між Банком та позичальником/відповідачкою ОСОБА_1 Додаткової угоди №1 до Кредитного договору мало місце збільшення суми оплати по відсотках за користування кредитом, а тому апеляційну скаргу на рішення суду по справі слід залишити без задоволення.

Відтак, і заява Банку про забезпечення позову (т.2, а.с. 52-53) стосовно вимог до відповідачки ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Подану до суду заяву про забезпечення позову Банк обґрунтовує тим, що «Відповідачі можуть розпорядитись власним майном, з метою уникнення виконання рішення суду, у наслідок чого законні права та інтереси Банку не будуть захищені, а виконання рішення суду … стане неможливим» (т.2, а.с. 52-53).

В той же час, матеріалами справи стверджується, що на забезпечення виконання умов укладеного між Банком та відповідачкою ОСОБА_1 Кредитного договору від 21.09.2007 року між згаданими сторонами ще 21.08.2007 року також було укладено і Договір іпотеки нерухомого майна-житлового приміщення (т.1, а.с. 49-52), який по даний час є чинним: доказів про протилежне Банком до суду подано не було.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що «законні права та інтереси Банку» належним чином є захищеними згаданим Договором іпотеки нерухомого майна-житлового приміщення, а відтак доводи згаданої заяви про те, що «Відповідачі можуть розпорядитись власним майном», в результаті чого «виконання рішення суду … стане неможливим», до уваги прийматися не можуть: доводи апеляційної скарги на ухвалу суду за результатами розгляду заяви Банку цього висновку не спростовують, а тому її також слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року та ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 19 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.