Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2019 Справа №607/13927/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

представника позивачки - адвоката Денисовського М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополіза правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований також її син - відповідач ОСОБА_2 . При цьому, більше року відповідач не проживає у вказаному житлі, його речі та інше майно у квартирі відсутні, жодної участі в оплаті комунальних послуг він не приймає. Разом із цим, позивач вказує, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її ( ОСОБА_1 ) права як власника даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Денисовський М.Д. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відзиву на позов не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19 грудня 2007 року виконкомом Тернопільської міської ради, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 27 грудня 2006 року.

Як убачається із довідки, виданої 06 травня 2019 року ДП «Люкс-2» за №937, крім власника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані також її сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) складеного 10 жовтня 2018 року комісією у складі: паспортиста - Ящук І.В., юриста - Федчишин І.О . та майстра дільниці - Гнип О.І. , затвердженого директором ДП «Люкс-2» Гевко С.В. , в ході обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований але не проживає за вказаною адресою, що підтверджують свідки-сусіди: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується також актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) складеним 16 січня 2019 року комісією у присутності свідків-сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та затвердженим директором ДП «Люкс-2» Гевко С.В. , а також Актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 15 травня 2019 року, складеним комісією у присутності свідків-сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами судом не установлено.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , понад рік не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 02 вересня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 46000, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка