Справа № 357/4522/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом 25.04.2019 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в квартирі більше року, не знялася з реєстраційного обліку в добровільному порядку, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, в зв`язку з чим не має можливості оформити субсидію та розпорядитись житлом на власний розсуд. Таким чином, відповідач порушує її права, як власника будинку, щодо утримання та розпорядження майном. Мирним шляхом вирішити спір не можливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідача, тому просила в судовому порядку визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в розмірі 768,40 грн. та зазначив, що відповідач була зареєстрована у квартирі, як член сім`ї власника ОСОБА_3 , яка у 2007 році подарувала квартиру позивачу. Відповідач не проживає у житловому приміщенні з 2014 року, виїхала в інше місце проживання, однак не повідомила адреси, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, будь які домовленості між нею та позивачем щодо права користування житлом відсутні.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Так, матеріалів справи (а.с. 6,7,26) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, від 30.10.2007 року, серії НОМЕР_2 , посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Білик О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2- 1228, що підтверджено матеріалами справи

З довідки № 210/1 від 20.02.2019 року, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с. 8), вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано дві особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.10.1980 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 09.02.2010 року.

Згідно актів від 21.02.2018 року та 22.04.2019 року, складених в присутності громадян: ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ( а.с. 9,10), вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, однак не проживає з 2014 року по теперішній час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що узгоджується з показами свідка.

Допитана в судовому засіданні свідок - ОСОБА_4 ствердила факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання більше року, відсутність у квартирі її особистих речей, факт невиконання зобов`язання щодо утримання житла. Також, вказала, що вона на прохання позивача вже 3 роки 5 місяців доглядає ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач являється дочкою ОСОБА_3 і зі слів матері не проживає з нею близько 10 років, не телефонує, до житлового приміщення не з`являється, житлом не цікавиться, де фактично проживає невідомо, комунальні послуги за квартиру сплачує позивач.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Ст. 158 ЖК України, передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Передбачаючи право власника квартири на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України).

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. ( ч.2 ст.64 ЖК України)

Тобто, припинення права власності особи на квартиру припиняє право цієї особи та членів її сім`ї на користування даною квартирою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника квартири ОСОБА_3 , яка подарувала квартиру позивачу, отже її право власності на вказане майно припинилось та припинилось право відповідача на користування даною квартирою. Також, встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутній договір найму жилого приміщення, остання більше року не проживає у квартирі, її особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в утриманні житла та у зобов`язаннях перед третіми особами не приймає, належних та безспірних доказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням до суду не подано.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач відзив із запереченнями проти позову та спростуванням доводів позивача з належними та допустимими доказами до суду не подала.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1), тому за рахунок відповідача їй компенсуються вказані судові витрати.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 29, 316,317, 319, 321, 383, 391, 402, 405 ЦК України, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний теккст рішення складено 13.09.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко