ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/1480/18

провадження № 22-ц/4809/992/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.03.2019 року, суддя Ябчик Н.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати вартості автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати вартості автомобіля.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault Trafik, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований 19.03.2010 року Знам`янським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області. Цього ж дня, в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 7100 доларів США за вказаний автомобіль, а відповідач зобов`язувався у строк до 30.12.2016 року вчинити всі необхідні дії для належного оформлення та державної реєстрації договору купівлі-продажу автомобіля, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою та текстом виданого на його ім`я доручення від 30.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н.М.

Позивач зазначив, що з 30.12.2013 року автомобіль перебував у його користуванні, при цьому відповідач весь час ухилявся від належного оформлення та державної реєстрації вказаного договору купівлі-продажу, в подальшому всі засоби зв`язку з ним були відсутні.

09.04.2015 року вказаний автомобіль затримано працівниками ДПС ДАІ. З акту про тимчасове затримання вбачається, що на зазначений автомобіль працівниками ДВС накладено арешт, як на власність відповідача, у зв`язку з борговими зобов`язаннями. На даний час автомобіль перебуває на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м. Умань, Черкаської області.

Позивач зазначив, що одразу після затримання автомобіля, пред`явив відповідачу усну вимогу щодо повернення грошових коштів у розмірі 7100 доларів США, у зв`язку з невиконанням умов договору , проте на час пред`явлення позову до суду, відповідач продовжує ухилятися від повернення суми отриманих від нього коштів.

Вважає, що відповідач знав, але приховав від нього інформацію щодо існування боргів та про накладення арешту на автомобіль, і саме тому швидко його продав з подальшими обіцянками укласти договір купівлі-продажу та реєстрації автомобіля в органах ДАІ. Розпорядитися майном, за яке він заплатив кошти, позивач на даний час не має можливості.

Позивач вважає, що відповідач порушив умови попереднього договору купівлі-продажу автомобіля щодо укладання основного договору та передачі майна у власність покупцю, який повністю сплатив визначену сторонами суму попередньої плати, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача суму попередньої оплати вартості автомобіля у розмірі 7100 доларів США, а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.03.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що висновки суду про те, що факт укладення договору купівлі-продаж автомобіля підтверджено розпискою та довіреністю, є помилковим, оскільки видача розписки та довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Якщо сторони домовилися укласти договір, але право власності на спірний автомобіль не було оформлено у встановленому законом порядку, сплачені в рахунок майбутнього договору суми є предоплатою, яка підлягає поверненню у тому самому розмірі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.06.2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду відзив на апеляційну скаргу стороною по справі не надано.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.06.2019 року справу призначено на 15.08.2019 року .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2010 року Знам`янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області відповідачу належить автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.12.2013 року позивач придбав у відповідача автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за 7100 доларів США на підставі виданої ним довіреності, про що була складена розписка про отримання ОСОБА_2 коштів за проданий автомобіль.

13.12.2013 року відповідач нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які можуть діяти окремо, незалежно один від одного, правом укладати правочини: договори позички, оренди на строк та на умовах на їх розсуд, зняти з обліку в органах ДАІ ГУ-УМВСУ, продати за ціну на їх розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2010 Знам`янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана на три роки до 30.12.2016 року.

Суд першої інстанції зазначив, що факт передачі та отримання грошових коштів в сумі 7100 доларів США сторонами у судовому засіданні не заперечувався.

Після придбання транспортного засобу позивачем процедура державної реєстрації переоформлення автомобіля не проведена.

09.04.2015 року на трасі Київ-Одеса працівниками ДПС ДАІ здійснено огляд та тимчасове затримання зазначеного транспортного засобу у зв`язку з накладенням арешту на майно відповідача, про що складено акт від 09.04.2015 року.

Після арешту автомобіля позивач звернувся до відповідача з усною вимогою про повернення грошових коштів в сумі 7100 доларів США.

Суд першої інстанції зазначив, що приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з укладеного між сторонами попереднього договору, останньою датою виконання зобов`язань зазначено 30.12.2016 року. Встановлено, що вказаний автомобіль затримано 09.04.2015 року та на нього, як на власність відповідача, накладено арешт за борговими зобов`язаннями, тобто встановлено, що спірний автомобіль з 30.12.2013 по 09.04.2015 перебував у користуванні позивача, і відповідач жодним чином не чинив йому перешкод у користуванні останнім та з боку позивача не вжито заходи для зняття автомобіля з обліку та його перереєстрацію, як це зазначено у довіреності.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами наявні зобов`язальні правовідносини, які ґрунтуються на договорі, відповідачем отримано кошти за продаж належного йому майна, а саме автомобіля Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на правових підставах, згідно з умовами укладеного договору, тому відсутні підстави повернення позивачу коштів отриманих ним за продаж належного йому автомобіля.

При розгляді справи суд першої інстанції посилався на Постанову КМУ від 07.09.1998 №1388 якою затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів,статті 635, 655, частину 1 статті 638, частину 1 статті 639 ЦК України , як на норми матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції погодився з доводами викладеними в апеляційній скарзі і дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм діючого законовадства .

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2010 року Знам`янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області відповідачу належить автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.12.2013 року відповідач нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які можуть діяти окремо, незалежно один від одного, правом укладати правочини: договори позички, оренди на строк та на умовах на їх розсуд, зняти з обліку в органах ДАІ ГУ-УМВСУ, продати за ціну на їх розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2010 Знам`янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана на три роки до 30.12.2016 року.

13.12.2013 року відповідач написав розписку в якій зазначив, що отримав від позивача 7100 доларів США в якості оплати за автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за 7100 доларів США. Зазначив, що бере на себе зобов`язання виконати дії необхідні для переведення права власності автомобіля на позивача в термін зазначений в доручені.

Факт написання розписки та отримання грошей в сумі 7100 доларів США відповідач не заперечує .

Автомобіль переданий позивачу по справі.

Переоформлення та державна реєстрації автомобіля на позивача на час звернення позивачу у суд з позовом не проведена.

09.04.2015 року на трасі, Київ-Одеса, працівниками ДПС ДАІ відбулось тимчасове затримання зазначеного транспортного засобу у зв`язку з накладенням арешту державною виконавчою службою на майно відповідача, про що складено акт від 09.04.2015 року.

Після арешту автомобіля позивач звертався до відповідача з усною вимогою про повернення грошових коштів в сумі 7100 доларів США, оскільки автомобіль арештований, а договір купівлі-продажу відповідно до норм діючого законодавства так і не було укладено, однак йому було відмовлено у вимогах, після чого позивач звернувся у суд за захистом свого порушеного права.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку , що мотивування суду першої інстанції викладені в судовому рішенні зокрема , що позов не підлягає задоволеню, оскільки між сторонами наявні зобов`язання , які ґрунтуються на договорі і відповідачем отримані кошти за продаж спірного автомобіля на правових підставах , згідно з умовами укладеного договору , та приймаючи до уваги, що спірний автомобіль перебував у користувані позивача з 30.12.2013 року по 09.04.2015 і відповідач жодним чином не чинив перешкод у користуванні автомобілем позивачу, а позивачем не вжиті заходи для зняття автомобіля з обліку та його перереєстрації, як це зазначено в довіреності - не ґрунтуються на доказах та нормах матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищують у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Право продажу, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ч.1 ст.658 ЦК України).

Підстава набуття права власності у одних осіб є одночасно підставою для припинення права власності у інших осіб.

Вбачається, що в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, підписаний обома сторонами продавцем (або його довіреною особою) і покупцем, який би містив всі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, як того вимагають норми статей 202,203,207, п. 3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638, глави 54 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (далі-Порядок).

Спірний автомобіль згідно п.п.7,8,41,43 вищезазначеного Порядку не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишається зареєстрованим за ОСОБА_2 , заява від останнього або його повіреного про зняття з обліку автомобіля не подавалась, крім того, у зв`язку з накладенням 09.04.2015 року арешту на спірний автомобіль, транспортний засіб не міг бути знятий з обліку та проданий.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що відповідач не виконав зобов`язання викладені в розписці від 30.12.2013 року в частині здійснення дій необхідних для переходу права власності на спірний автомобіль від відповідча до позивача.

Договір купівлі продажу автомобіля марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . не був укладений.

Посилання відповідча, як на належний доказ по справі на підтвердження заперечень проти позову, на довіреність від 30.12.2013 яка видавалась відповідачем на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є необґрунтованим, оскільки зазначена довіреність не може бути належним та допустимим доказом на спростування доводів позивач по справі.

З зазначеної довіреності вбачається, що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продати за ціну на їх розсуд, спірний автомобіль , який є його власністю і виконати необхідні дії передбачені законом при укладені договору купівлі продажу автомобіля.

Зазначена довіреність не містить в собі ніякого підтвердження , що ОСОБА_1 може набути право власності на спірний автомобіль відповідно до розписки від 30.12. 2013 року.

В даному випадку вбачається , що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 бути його представниками при продажі спірного автомобіля який належав йому на праві власності.

За змістом ст.237,239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Транспортний засіб має особливості цивільного обороту, без укладання договору купівлі-продажу у відповідності з вимогами закону, перехід права власності неможливий.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Згідно з правилами ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Встановлені обставини свідчать, що відповідач одночасно, власноруч написав розписку, на підтвердження отримання коштів за автомобіль та укладення майбутнього договору купівлі продажу спірного автомобіля , та видав довіреність на продаж цього ж спірного автомобіля. Зазначені дії виконані відповідачем мають різні правові дії та наслідки і не доповнюють одна одну.

Згідно з ч.1 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки передати спірний автомобіль і укласти договір купівлі продажу відповідно до діючого законодавства неможливо у зв`язку з арештом автомобіля, то відповідно вимоги позивача в частині повернення суми попередньої оплати в розмірі 7100 доларів США є обґрунтованими.

Обгрунтованими є доводи позивача в частині стягнення з відповідча на його користь судових витрат у розмірі - 4632,75 грн.(чотири тисячі шістсот тридцять дві грн.. 75 коп.)

Суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, зокрема не встанови дійсні обставини по справі, не сприяв всебічному розгляду справи і ухвалив судове рішення яке не ґрунтується на законі, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення , яким позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.03.2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення попередньої оплати вартості автомобіля задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_5 - 7100 (сім тисяч сто доларів США) та судові витрати в розмірі - 4632,75 грн.(чотири тисячі шістсот тридцять дві грн.. 75 коп.)

Текст постанови складено 21.08. 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: