Справа № 180/884/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 25.08.2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 , шлюб з якою було розірвано 08.11.2013 року. У період шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира на праві власності належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2002 року. Згідно звіту суб`єкта оцінювальної діяльності ТОВ «ГрандТоргСтрой» від 13.05.2019 року вартість квартири становить 101800 гривень. Виходячи із вищевикладеного, позивач вважає, що квартира була придбана під час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Просив здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення у власність по 1/2 частині квартири кожному. Також в період шлюбу ними також були придбані речі: Телевізор « Самсунг», який було придбано приблизно у 2010 році - за 5000 гривень, на теперішній час він його оцінює 4 000 гривень; пральна машинка « Самсунг», яка була придбана приблизно у 2008 році- за 5000 гривень, на теперішній час він її оцінюю в 4 000 гривень; спальний гарнітур, який було придбано приблизно у 2005 році- за 5000 гривень, на теперішній час він його оцінює в 3 000 гривень; духовий шкаф, який було придбано приблизно у 2010році- за 5000 гривень, на теперішній час він його оцінює в 4 000 гривень; кухня, яку придбали приблизно у 2010 році - за 8000 гривень, на теперішній час він її оцінює в 4 000 гривень; варочна поверхня, придбана приблизно у 2010 році - за 5000 гривень, на теперішній час яку оцінює в 4 000 гривень; кухонний куток, придбаний приблизно у 2008 році- за 1000 гривень, на теперішній час він його оцінює в 500 гривень; прихожа, придбана приблизно у 2010 році- за 6000 гривень, на теперішній час яку оцінює в 5 000 гривень; меблевий м`який куток, який був придбаний приблизно у 2006 році- за 5000 гривень, на теперішній час який оцінює в 4 000 гривень; мікрохвильова піч, куплена приблизно в 2008 році за 1000 гривень, тепер оцінює в 500 гривень, коврове покриття (ковролін) приблизно 12 м2, купували у 2010 році - за 5000 гривень, зараз оцінює в 4 000 гривень; газова колонка «Феролі», купували приблизно в 2008 році за 4000 гривень, зараз оцінює в 3 000 гривень; холодильник «Самсунг», який було придбано приблизно у 2010 році за 6 000 гривень, зараз оцінює в 4 500 гривень; компьютер, який купували у 2008 році за 2 000 гривень, зараз оцінює в 1 500 гривень; три люстри, придбані в 2008 році, по 750 гривень одна - на 2 250 гривень, зараз оцінює по 500 гривень - на 1 500 гривень; комп ' ютерний стіл - придбаний у 2010 році, приблизно за 1000 гривень, зараз

оцінює в 700 гривень; двоспальна кровать, придбана приблизно в 2010 році за 4 000 гривень, зараз оцінює в 3 000 гривень; шкаф-купе, придбаний приблизно у 2010 році приблизно за 3 000 гривень, зараз оцінює в 2 000 гривень; напольне покриття - 2 штуки , купували у 2010 році по 500 гривень,на1 000 гривень, -зараз оцінює по 300 гривень, на 600 гривень; приставка під телевізор, придбана за 750 гривень, зараз оцінює в 500 гривень.

Просить суд виділити йому в приватну власність: пральну машинку «Самсунг»,духову

шафу, варочну поверхню, холодильник «Самсунг», газову колонку «Феролі» -

вартість яких становить 19 500 гривень. Відповідачці виділити в приватну власність: телевізор«Самсунг»,спальний гарнітур, кухню, кухонний куток, прихожу, меблевий м`який куток,мікрохвильову піч, коврове покриття, комп`ютер, три люстри, комп`ютерний

стіл, двоспальну кровать, шкаф - купе, напольне покриття, приставку під

телевізор - які вартують - 34 800 гривень.Також просить стягнути з відповідачки судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25.08.2001 року, який було розірвано заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області 08.11.2013 року (а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2002 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно звіту суб`єкта оцінювальної діяльності ТОВ «ГрандТоргСтрой» від 13.05.2019 року вартість квартири становить 101800 гривень (а.с.12-19).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися „обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд приходить до висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини квартири.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стосовно позовних вимог позивача про поділ іншого майна, яке було придбано подружжям у період спільного проживання, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що вищевказане майно було придбано подружжям у період шлюбу, не надано квитанцій, чеків або інших документів, які б підтверджували саме придбання цих речей на суми зазначені позивачем та час придбання вказаний позивачем.

Відповідно до ст.141 ЦПК Українина користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Поділити спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко