Дата документу 03.09.2019 Справа № 310/4986/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2820/19 Головуючий у 1-й інстанції: Дністрян О.М.
Є.У.№ 310/4986/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг» Цоцко Оксани Ігорівни, Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Істейт», про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора КП Балабинської селищної ради «Центр надання послуг» Цоцко О.І., КП Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», третя особа - ТОВ «Прайм Істейт», про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював.

Зазначав, що 04.06.2008 року уклав із ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №СМ-SМЕ 204/158/2008 на суму 250 000, 00 доларів США, який забезпечений іпотекою належного йому на праві власності нежитлового приміщення, розташовано в АДРЕСА_1 , про що того ж дня був укладений договір іпотеки.

У жовтні 2017 року він отримав вимогу кредитора від 18.09.2017р., в якій ТОВ «Прайм Істейт» повідомило про набуття права вимоги за іпотечним договором, укладеним із ЗАТ «ОТП Банк», і попередило про звернення стягнення на іпотечне майно у випадку непогашення кредитної заборгованості у тридцяти денний строк.

З метою унеможливлення звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовий спосіб він одразу звернувся до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердянської міської ради із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належної йому нерухомості, а також до суду із позовом до ТОВ «Прайм Істейт», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору про набуття права вимоги за іпотечним договором, на забезпечення якого ухвалою суду від 23.04.2018р. у справі №310/2597/18 було накладено арешт на належне йому нежитлове приміщення.

Незважаючи на ці обставини, державний реєстратор КП Балабинської селищної ради «Центр надання послуг» ОСОБА_2 17.04.2018р. вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 25858811 про право власності ТОВ «Прайм Істейт» на його нежитлову будівлю.

Посилаючись на те, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення за ТОВ «Прайм стейт» була здійснена відповідачем із порушенням умов іпотечного договору, вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Закону України «Про іпотеку», просив суд скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «Прайм Істейт».

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2019 рокув задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реєстрація права власності на іпотечне майно за кредитором відбулася із дотриманням законодавчо встановленого порядку здійснення такої реєстрації, а отже відсутні підстави для її скасування.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лебєдєва О.В.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, позов задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що реєстрація права власності на іпотечне майно за ТОВ «Прайм Істейт» була здійснена відповідачем із порушенням умов іпотечного договору, без визначення вартості предмету іпотеки, без повідомлення іпотекодавця про перехід до кредитора права власності. Дії відповідача суперечили вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Закону України «Про іпотеку». Для проведення реєстрації кредитор не надав відповідачеві необхідний пакет документів, в реєстрі існувала його заява як власника про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належної йому нерухомості, яку реєстратор проігнорував.

Відзив на апеляційну скаргу ні від державного реєстратора, ні від третьої особи не надходив.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони і третя особа не з`явилися. ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомив, його представник адвокат Лебєдєв О.В. направив клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на свою зайнятість в іншому процесі. Відповідач і третя особа причини неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань суду апеляційної інстанції не заявляли. Суд визнав причини неявки представника позивача у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у задоволенні позову з огляду на такі обставини.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 04.06.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №СМ-SМЕ204/258/2008 на суму 250 000 доларів США і договір іпотеки №СМ-SМЕ204/258/2008, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення повного та своєчасного виконання своїх боргових зобов`язань за кредитним договором №СМ-SМЕ204/258/2008 від 04.06.2008 на суму 250 000 доларів США зі всіма існуючими та майбутніми змінами та доповненнями (т.1 а.с.8-11).

30.04.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010р., до якого входив кредитний договір №СМ-SМЕ204/258/2008 від 04.06.2008р. та договір іпотеки №СМ-SМЕ204/258/2008 від 04.06.2008р. (т.1, а.с.192-195).

15.11.2011 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до договору іпотеки, статтею 6 якого сторони визначили підстави і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі і позасудовий (т.1, а.с. 189-191).

18.05.2016р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаними кредитним і іпотечним договорами (т.1 а.с.188).

18.08.2017р. ТОВ «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс» уступило своє право вимоги за кредитним і іпотечним договорами ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» (т.1 а.с.186-187).

15.09.2017р. між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Прайм Істейт» було укладено договір із змінами від 01.11.2017р. про відступлення частини права вимоги за кредитним і іпотечним договорам № СМ-SМЕ204/258/2008 і № СМ-SМЕ204/158/2008 від 04.06.2008 р. (т.1 а.с.183-185).

18.09.2017 р. ТОВ «Прайм Істейт» надіслав ОСОБА_1 вимогу кредитора, в якій повідомило боржника про те, що загальний обсяг заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ204/158/2008 від 04.06.2008р. становить 6 616 306,08 грн. та вимагало сплатити в тридцятиденний строк заборгованість у сумі 1 219 000,00 грн. В іншому разі, відповідно до п.6.4 ст. 6 Додаткового договору № 1 від 15.11.2011р. до Договору іпотеки № СМ-SМЕ204/158/2008 від 04.06.2008р. та ст.35 Закону України «Про іпотеку» вони реалізують своє право на задоволення своїх вимог шляхом набуття у власність нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана вимога вручена боржникові 09.10.2017 (т.1 а.с.12, 196-199).

10.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції як власник об`єкту нерухомого майна із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій (т.1, а.с.138-140).

Вказана заява зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за №.04.2018 о 10 год.47 хв. (т.1, а.с.201).

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Прайм Істейт» , ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання додаткового договору до договорц іпотеки недійсним. З метою забезпечення позову просив накласти арешт на предмет іпотеки (т.1,а.с.15).

17.04.2018 ТОВ «Прайм Істейт» звернулося до Державного реєстратора Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг» ОСОБА_2 . із заявою про реєстрацію обтяження і про права власності на іпотечне майно, проте розгляд заяви відповідно до відомостей із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав зупинено (а.с.202,204).

23.04.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся до Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції як власник об`єкту нерухомого майна із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій, яка зареєстрована в реєстрі 23.04.2018 за №27861628 (т.1, а.с.204; т.2, а.с.6-7).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 23.04.2018 вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Прайм Істейт» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання додаткового договору до договору іпотеки недійсним, накладено арешт на спірне приміщення, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень внесено запис № 25994016 від 94.05.2018) (т.1,а.с. 15,225).

24.04.2018 Державний реєстратор Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг» ОСОБА_2 прийняла рішення №40781699 про проведення державної реєстрації права власності на спірну будівлю за ТОВ «Прайм Істейт» (т.1, а.с.209,211).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27.06.2018 вищевказана ухвала суду першої інстанції від 23.04.2018 скасована, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (т.1,а.с.41-42).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (Закон № 898-У) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону № 898-IV.

Зокрема, частиною першою статті 35 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За змістом статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

На підставі частини першої статті 37 Закону №898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Положеннями частини другої статті 37 Закону №898-IV передбачено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Предметом оскарження у цій справі є дії та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ТОВ «Прайм Істейт» права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, недотримання останнім процедури набуття права власності, узгодженої сторонами при укладенні договору іпотеки.

За умовами договору іпотеки і додаткового договору іпотекодержатель має право на звернення стягнення переданого в іпотеку майна у разі невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором (п.6.2 додатклового договору (т.1, а.с.89-86).

Відповідно до пп.6.3, 6.4 ст.6 додаткового договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; в позасудовому порядку; в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством України. У разі порушення іпотекодержателем боргових зобов`язань та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель направляє /надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, надалі - «Вимога про усунення порушення». В такій вимозі про усунення порушення зазначається стислий зміст порушених зобов`язань /умов, вимога про виконання порушених зобов`язань/умов у не менш ніж 30 (тридцяти денний) строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення. Якщо протягом встановленого в цьому пункті строку Вимога про усунення порушення залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 6.7 ст.6 додаткового договору сторони визначили порядок задоволення вимог іпотеко держателя шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється згідно із цим застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в договорі, та не потребує укладення сторонами окремого договору чи будь-якого іншого підтвердження чи погодження. Визначений згідно положень цього пункту спосіб задоволення вимог іпотеко держателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені чинним законодавством чи договором способи стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечення іпотекою фактичні вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Сторони встановлюють, що положення цього пункту разом з іншими положеннями цього договору являють собою окремий договір (правочин) про передачу іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки іпотеко держателю в рахунок виконання боргових зобов`язань та/або інших фактичних вимог.

В силу зазначеного в цьому пункті (п.6.7.1.1додаткового договору) іпотекодавець здійснює передачу іпотекодержателю під відкладальною обставиною (умовою), а іпотекодержатель набуває право власності щодо предмета іпотеки за вартістю предмета іпотеки, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предметі іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, якщо сторони письмово не домовляться про іншу вартість.

Передача іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки вважається такою, що відбулася, і іпотекодержатель вважається таким, що став власником предмета іпотеки з моменту надання/направлення іпотекодержателем письмового повідомлення іпотекодавцю про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет Ііпотеки (п.6.7.1.2 додаткового договору).

Сторони встановлюють, що цей договір є підставою для реєстрації права власності іпотекодержтеля на предмет іпотеки. З моменту реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки сума фактичних вимог зменшується на вартість предмета іпотеки, що визначена в повідомленні про набуття (п.6.7.1.3 додаткового договору).

На порушення п.п.6.7.1.1,6.7.1.2 додаткового договору оцінка предмету іпотеки на момент переходу права власності до іпотекодержателя суб`єктом оціночної діяльності не проводилася, письмово про його вартість сторони не домовлялися, письмове повідомлення іпотекодавцю про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки позивачеві не надавалося/направлялося.

Вказану обставину суд першої інстанції залишив поза увагою, хоча позивач в обґрунтування своїх доводів щодо неправомірності дій державного реєстратора посилався на порушення іпотекодержателем вказаних положень іпотечного договору.

Не визначення вартості предмету іпотеки на момент набуття кредитором права власності на нього суттєво порушує права позивача як боржника за кредитним договором.

На момент передачі нерухомості в іпотеку сторони за взаємною згодою визначили його вартість у сумі 2 045 534 грн., що за курсом НБУ на час укладення договору становило 421 586 доларів США (т.1, а.с.8-11, п.4.4 договору іпотеки).

За договором від 15.09.2017р. із змінами від 01.11.2017 ТОВ «Прайм Істейт» набуло частину права вимоги за кредитним і іпотечним договорам № СМ-SМЕ204/258/2008 і № СМ-SМЕ204/158/2008 від 04.06.2008 р. (т.1 а.с.183-185). На яку конкретно частину боргових зобов`язань і в якому розмірі до ТОВ «Прайм Істейт» перейшло право вимоги від попереднього кредитора умови цих договорів не містять.

У вимозі кредитора від 18.09.2017 ТОВ «Прайм Істейт» повідомило боржника про загальний розмір заборгованості на суму 6 616 306,08 грн., із якої на свою користь просило сплатити 1 219 000 грн. Відомостей про обізнаність боржника щодо внесення 01.11.2017 змін до договору відступлення права вимоги матеріали справи не містять.

Вказана невизначеність унеможливлює встановити як конкретний розмір заборгованості боржника за кредитним договором після набуття ТОВ «Прайм Істейт» права власності на предмет іпотеки, так і належного кредитора, оскільки відповідно до додаткового договору від 01.11.2017 ТОВ «Прайм Істейт» набуло тільки частину права вимоги.

Судом першої інстанції не дана належна оцінка доводам позивача щодо порушення державним реєстратором встановленого порядку проведення державної реєстрації права власності на іпотечне майно.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

За змістом частини третьої статті 10 Закону №1952-1У у зазначеній редакції державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення, тощо.

Статтею 25 Закону №1952-1У передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється, у тому числі, на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

На порушення вимог підпункту 1) частини третьої статті 10 Закону №1952-1У державний реєстратор не перевірив наявність факту виконання умов іпотечного застереження, зокрема п.п. п.п.6.7.1.1,6.7.1.2 додаткового договору іпотеки, який зобов`язував іпотекодержателя провести оцінку предмету іпотеки на момент переходу до нього права власності і письмово повідомити іпотекодавцю про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, хочаз ними іпотечний договір пов`язував можливість переходу права власності до кредитора.

Маючи заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна від 10.04.2018 і від 23.04.2018, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав за №№27646154 і 27861628, державний реєстратор на порушення вимог ст.25 Закону №1952-1У не зупинив проведення реєстраційної дії, зареєстрував право власності кредитора на спірне іпотечне майно до закінчення встановленого законом десятиденного строку.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про те, що реєстрація права власності на іпотечне майно за кредитором відбулася із дотриманням законодавчо встановленого порядку здійснення такої реєстрації, є такими, що не відповідають вимогам закону і матеріалам справи.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи справу, не врахував, що його рішення впливає на права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - ТОВ Прайм Істейт».

У вказаних правовідносинах належним відповідачем є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності.

Такі висновки щодо суб`єктного складу висловлені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року (провадження № 11-404апп18), від 13 березня 2019 року (провадження № 14-61цс19), від 24.04.2019 (провадження №14-661 цс 18).

Таким чином, ТОВ «Прайм Істейт» повинно брати участь в указаній справі як відповідач, оскільки цей спір стосується безпосередньо його прав і обов`язків.

На порушення вимог ч.5 ст.12 ЦПК України суд не сприяв позивачеві в реалізації ним права, передбаченого ст.51 ЦПК України, заявити клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача або як належного відповідача власника спірної нерухомості ТОВ «Прайм Істейт».

На стадії апеляційного перегляду справи апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про заміну процесуального становища ТОВ «Прайм Істейт».

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Вказане судове рішення не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися до суду із аналогічним позовом за захистом свого порушеного права до належного відповідача - власника спірного майна.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають перерозподілу, оскільки за результатами апеляційного перегляду судового рішення у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2019 року в цій справі змінити в частині правового обґрунтування причин відмови у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанов складено 04 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: