Провадження № 22-ц/4808/559/19
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта Волосянка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року, ухвалене у складі судді Ковалюк І.П. в м.Івано-Франківську, у справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_2 правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Зірниця», про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 28.11.2007 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ПАТ "Зірниця" було укладено кредитний договір №07/30-03, за умовами якого ПАТ "Зірниця" отримало кредит у розмірі 26 200 000,00 грн.

11.05.2010 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ПАТ "Зірниця" також укладено кредитний договір №253 та надано ПАТ "Зірниця" кредит у розмірі 5 000 000,00 грн.

З метою забезпечення виконання умов вищевказаних договорів 31.05.2010 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку було передано земельну ділянку загальною площею 0,0750 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Івано АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів станом на 21.11.2012 року утворилась заборгованість за двома договорами в сумі 32 609 094,58 грн, з яких: за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року згідно наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1682 від 16.09.2011 року 30 534 356,21 грн., а за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року 2 074 738,37 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на положення ст.33 Закону України «Про іпотеку», позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 07/30-03 від 28.11.2007 року у сумі 30 534 356,21 грн. та за кредитним договором № 253 від 11.05.2010 року у сумі 2 074 738, 37 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.05.2010 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку, загальною площею 0, 0750 га, цільове призначення якої для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.05.2013 року до участі в розгляді справи залучено приватне акціонерне товариство "Зірниця" в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 07/30-03 від 28.11.2007 року у сумі 30 534 356,21 грн. та за кредитним договором № 253 від 11.05.2010 року у сумі 2 074 738, 37 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.05.2010 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку, загальною площею 0, 0750 га, цільове призначення якої для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Івано АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

14.03.2019 року ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що відповідач у справі - ОСОБА_2 , є його матір`ю.

З 2010 року ОСОБА_2 проживала в Італії, про розгляд справи їй не було відомо і спір вирішено без її участі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а тому судове рішення не встигла оскаржити.

ОСОБА_1 посилається на положення ст.55 ЦПК України та оскаржує рішення як правонаступник відповідача. З цього приводу апелянт зазначив, що 29.01.2019 року він як спадкоємець звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак листом від 27.02.2019 року №658/02-14 Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно земельну ділянку площею 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Івано АДРЕСА_2 Франківська область АДРЕСА_1 Свободи АДРЕСА_1 , органом ДВС накладено арешт згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 05.02.2014 року по справі №0907/19325/2012.

По суті справи ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду та посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи.

Апелянт вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням боржником ПАТ «Зірниця» умов кредитних договорів, у грудні 2010 року банк звернувся з позовом до ПАТ «Зірниця», ТОВ «Регіональна торгова компанія», ТОВ «Карпати плюс 2004» про стягнення заборгованості, що підтверджується рішеннями Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року справа №20/172 та №20/173.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зіслався на невиконання боржником ПАТ «Зірниця» вищевказаних рішень господарського суду щодо погашення заборгованості за кредитними договорами № 07/30-03 від 28.11.2007 року та № 253 від 11.05.2010 року, внаслідок чого станом на 21.11.2012 року утворилась заборгованість ПАТ «Зірниця» перед банком у ромірі 32 609 094,58 грн.

Враховуючи те, що виконання кредитних зобов`язань ПАТ «Зірниця» було забезпечено договором іпотеки від 31.05.2010 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», суд звернув стягнення на предмет іпотеки.

Апелянт не погоджується з таким рішенням суду та посилається на те, що звернувшись до суду, банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за двома кредитними договорами.

Припис абзацу 2 частини 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Отже, після звернення 21.12.2010 року до позичальника з вимогою про повернення кредиту банк втратив право на нарахування процентів за кредитними договорами, а отже позовні вимоги про стягнення процентів, нараховані після вказаної дати, є необгрунтованими.

Відповідно є незаконним оскаржуване рішення і в частині стягнення пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

Апелянт також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 року.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , безпідставним є посилання суду на наказ господарського суду Івано-Франківської області №1682 від 16.09.2011 року як на доказ підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором від 28.11.2007 року, оскільки від не має преюдиційного значення для даної справи.

Зміст оскаржуваного рішення також не відповідає вимогам ст.39 Закону України «Про іпотеку», оскільки в рішенні не зазначено: загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Також судом порушено процесуальні правила підсутності. Відповідно до ч.1 ст.114 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття провадження у справі) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Враховуючи те, що предмет іпотеки знаходиться в м.Яремча Івано-Франківської області, то справа відноситься до територіальної юрисдикції Яремчанського міського суду. Тому апелянт вважає, що ухвала Івано-Франківського міського суду від 20.12.2012 року про відкриття провадження у справі є незаконною.

Крім того, справа розглянута судом за відсутності відповідача, щодо якого у суду не було підтвердження про його належне повідомлення про місце, час і дату судового засідання.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив: залучити його до участі у справі в якості відповідача; рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року скасувати і направити справу для розгляду до Яремчанського міського суду.

Арбітражнй керуючий ліквідаційною процедурою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Зірниця» - Ловас В.О. в порядку ст.360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначивши, що апеляційна скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Вказав, що постановою господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2014 року по справі №909/25/13-г ПАТ «Зірниця» визнано банкрутом. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 03.07.2013 рку затверджено реєстр вимог кредиторів боржника ПАТ «Зірниця», серед них і ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

В процесі здійснення ліквідаційної процедури ПАТ «Зірниця» 04.09.2015 року відбувся повторний аукціон з продажу майна банкрута частинами, на якому серед іншого було реалізовано майно, яке перебувало в іпотеці ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в якості виконання зобов`язань по кредитному договору №07/30-03 від 28.11.2007 року. В рахунок погашення забезпечених кредиторських вимог І черги 03.10.2016 року на рахунок банку сплачено 6 744 659,06 грн., про що свідчить долучене до відзиву платіжне доручення.

У зв`язку з наведеним арбітражний керуючий вважає, що в цій частині позовних вимог провадження підлягає до закриття за відсутності предмета спору (п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.07.2019 року залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 .

У засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Апелянт в скарзі просить врахувати ту обставину, що судом першої інстанції не було вирішено питання про відвід у встановленому порядку, що є самостійною підставою для скасування рішення.

Вивчивши подану заяву позивача, зважаючи на її зміст щодо підстав для відводу судді, апеляційний суд не вважає таку обгрунтованою та такою що містить підстави для відводу передбачені нормами ст. 20 ЦПК в редакції чинній на час вирішення спору та за змістом ст.36 ЦПК в чинній редакції.

Тому зважаючи на норми ст.376 ЦПК підстав для скасування рішення суду з процесуальних мотивів не вбачається і скарга підлягає розгляду по суті з підстав наведених апелянтом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим

Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч.1 ст.7 Закону).

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.12 Закону).

Іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього Закону. Заборони та обмеження щодо відчуження і цільового використання земельних ділянок, встановлені Земельним кодексом України, є чинними при їх іпотеці (ст.15 Закону).

За приписами ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У спірному випадку, матеріалами справи встановлено, що 28.11.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (перейменованого в ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 09.09.2010 року, протокол №50) та ЗАТ «Зірниця» укладено кредитний договір №07/30-03, за умовами якого ЗАТ «Зірниця» отримало кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 2 000 000,0 грн., з терміном остаточного повернення кредиту 26 листопада 2010 року включно, процентна ставка за користування кредитом 16% річних (том-1, а.с.21-31).

Згідно з п.3.2.7 кредитного договору №07/30-03 кредитодавець має право звернути стягнення на предмет застави у разі неповернення позичальником кредиту в обумовлений цим договором строк, несплати процентів, комісій, штрафних санкцій згідно з умовами цього договору.

В подальшому між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ «Зірниця» укладено додаткову угоду №6 від 09.07.2008 року, додаткову угоду №8 від 31.12.2008 року, додаткову угоду №9 від 30.03.2009 року, договір про внесення змін №12 від 17.03.2010 року до кредитного договору, договір про внесення змін №13 від 11.05.2010 року до кредитного договору.

Згідно п.п.1,2 договору про внесення змін №13 від 11.05.2010 року до кредитного договору, кредит надано у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 26 200 000,0 грн., з терміном остаточного повернення кредиту 15.12.2012 року. Повернення кредиту здійснюється згідно з графіком, визначеним у п.6 договору про внесення змін №13 від 11.05.2010 року до кредитного договору.

Згідно умов п.1.1.3 кредитного договору з внесенням змін додатковою угодою №8 від 31.12.2008 року процентна ставка за користування кредитом: 23% річних (том-2, а.с.20-21).

11.05.2010 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ «Зірниця» було укладено інший кредитний договір №253, за умовами якого ЗАТ «Зірниця» отримало кредит у розмірі 5 000 000,0 грн. з кінцевим терміном повернення 15.08.2011 року включно, з процентною ставкою за користування кредитом 26% річних. Відповідно до п.2.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно графіку зниження заборгованості за кредитним договором (том-1, а.с.6-20).

Згідно з п.3.2.7 кредитного договору № 253 кредитодавець має право звернути стягнення на предмет застави у разі неповернення позичальником кредиту в обумовлений цим договором строк, несплати процентів, комісій, штрафних санкцій згідно з умовами цього договору.

31.05.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , що діє як майновий поручитель за ЗАТ «Зірниця», укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., зареєстрований в реєстрі №386.

Відповідно до Розділу 1 договору іпотеки терміни та скорочення, що вживаються в цьому договорі використовуються у наступному значенні:

1.1.Кредитний договір:

- кредитний договір №07/30-03, укладений 28.11.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ «Зірниця», а також усі додаткові правочини (договори) до нього, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього договору та можуть бути укладені після його укладання (Кредитний договір 1);

- кредитний договір №253, укладений 11.05.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ «Зірниця», а також усі додаткові правочини (договори) до нього, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього договору та можуть бути укладені після його укладення (Кредитний договір 2).

Кредитний договір 1 та Кредитний договір 2 надалі по тексту Кредитний договір.

1.2. Зобов`язання зобов`язання позичальника, що випливають з Кредитного договору, а також зобов`язання Іпотекодавця, що випливають з цього договору, в тому числі:

- повернути Іпотекодержателю кредит у сумі 26 200 000,0 грн., у строки (терміни) та на умовах, зазначених у Кредитному договорі 1 та додаткових договорах до Кредитного договору 1, що можуть бути укладені в майбутньому, при цьому загальний термін користування до 15.12.2012 року, сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 23% річних у строки терміни та на умовах, визначених у Кредитному договоі 1 та додаткових договорах до Кредитного договору №1, що можуть бути укладені в майбутньому;

- повернути іпотекодержателю кредит у сумі 5 000 000,0 грн. у строки (терміни та на умовах, зазначених у Кредитному договорі 2 та додаткових договорах до Кредитного договору 2, що можуть бути укладені в майбутньому, при цьому загальний термін користування до 15.08.2011 року, сплатити Іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 26 % річних у строки (терміни та на умовах, визначених у Кредитному договоі 2 та додаткових договорах до Кредитного договору 2, що можуть бути укладені в майбутньому;

- відшкодувати іпотекодержателю витрати, понесені в зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та інші витрати, що передбачені законодавством;

- сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання позичальником/іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та/або Іпотечним договором;

- відшкодувати Іпотекодержателю в повному обсязі інші витрати, пов`язані з обслуговуванням та виконанням Кредитного договору та та/або іпотечного договору;

- сплатити комісії та інші платежі, що передбачені в Кредитному договорі та іпотечному договорі;

- відшкодувати втрати зі страхування предмету іпотеки, переукладання відповідних договорів страхування на новий строк та інші зобов`язання, передбачені кредитним та/або іпотечним договором.

Відповідно до п.2.1 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,0750 га, цільове призначення якої для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Івано АДРЕСА_2 Франківська АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, що зазначена в п.2.1. цього договору, знаходиться у власності Іпотекодавця, що підтверджується:

- Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого 12.12.2006 року Яремчанським міським управлінням земельних ресурсів Івано-Франківської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55;

- Договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 06 листопада 2009 року.

Право власності на земельну ділянку Іпотекодавця зареєстроване в Поземельній книзі 17 листопада 2009 року за реєстровим №59117 (п.2.2).

Відповідно до п.2.3. іпотечного договору узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 239 070,00 грн.

Вартість предмета іпотеки згідно зі звітом про експертну оцінку від 25.12.2009 року становить 373 900,00 грн (п.2.3.1).

Згідно п.3.6 іпотечного договору у випадку виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором не в повному обсязі, іпотека зберігає силу в повному обсязі.

Пунктами 4.1.5; 4.1.6 договору іпотеки також передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане; у разі порушення позичальником зобов`язання за Кредитним договором 1 та/або Кредитним договором 2 чи іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, а також інших обов`язків іпотекодавця/позичальника, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позичальник належним чином не виконував умов кредитного договору, у зв`язку з чим, 21.12.2010 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" надіслав на адресу ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" та ОСОБА_3 вимогу, у якій повідомив адресатів про наявну заборгованість за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року та заявив, що термін погашення основної заборгованості і плати за кредит є таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення в повному обсязі.

У вимозі зазначено, що заборгованість ЗАТ "Зірниця" за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року станом на 16.12.2010 року становить: 3 500 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 476 236,76 грн. - заборгованість за процентами; 109 223,83 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 51 339,89 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 22 405,96 грн. інфляційні збитки за кредитом; 12 250,96 грн. інфляційні збитки за відсотками. Всього: 4 171 457,40 грн. (том-2, а.с.77).

21.12.2010 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" надіслав на адресу ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" та ОСОБА_3 вимогу, у якій повідомив адресатів про наявну заборговність за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року та заявив, що термін погашення основної заборгованості і плати за кредит є таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення в повному обсязі.

У вимозі зазначено, що заборгованість ЗАТ "Зірниця" за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року станом на 16.12.2010 року становить: 26 200 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 4 021 120,22 грн. - заборгованість за процентами; 68 000,00 грн. заборгованість по сплаті комісії; 441 171,23 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 8 065,76 грн. пеня за несвоєчасну комісії; 119 429,01 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату відсотків; 3 649,30 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії. Всього: 30 861 435,52 грн. (том-2, а.с.78).

У зв`язку з непогашенням боржником вищевказаної заборгованості, банк звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовами про її стягненння за кожним кредитним договором до боржника ЗАТ "Зірниця" та поручителів ТзОВ "Регіональна торгова компанія" і ТзОВ "Карпати Плюс 2004".

За вищевказаними позовами у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувало дві справи: №20/173 (про стягнення заборгованості за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року) та №20/172 (про стягнення заборгованості за кредитним договором №253 від 11.05.2010).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року (том-2, а.с.18-26), (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.02.2011 року) у справі №20/173 позов ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" було задоволено частково. Присуджено до стягнення солідарно з ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" на користь позивача заборгованість за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року (а також за додатковими угодами до нього та договорами про внесення змін), яка утворилась станом на 16.12.2010 року, у розмірі 30 590 925,56 грн. з них: 26 200 000 грн. - заборгованість за кредитом; 4 021 120,22 грн. - заборгованості за процентами; 68 000 грн. - заборгованості по сплаті комісії; 150 165,38грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів; 2 825,65 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії; 119429,01 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату відсотків; 3 649,30 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії; 25 500 грн.- державного мита, 236,0 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 291 005,85 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 5240,11грн. Та пені за несвоєчасну сплату комісії відмовлено (том-2, а.с.18-26).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011 року (справа №20/173) апеляційну скаргу ЗАТ "Зірниця" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року - без змін (дані з ЄДРСР - http://reyestr.court.gov.ua/Review/17293481).

16.09.2011 року Господарський суд Івано-Франківської області видав Наказ №1682 про примусове виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011 по справі №20/173 (том-1, а.с.64).

Звертаючись до Івано-Франківського міського суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" вказав на наявність заборгованості ПАТ «Зірниця» за двома кредитними договорами (№07/30-03 від 28.11.2007 року та №253 від 11.05.2010 року).

Розмір заборгованості за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року склала сума за невиконаним наказом Господарського суду від 16.09.2011 року №1682, за змістом якого з ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" слід стягнути солідарно на користь ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" 26 200 000 грн. - заборгованість за кредитом; 4 021 120,22 грн. - заборгованості за процентами; 68 000 грн. - заборгованості по сплаті комісії; 150 165,38грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів; 2 825,65 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії; 119429,01 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату відсотків; 3 649,30 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії; 25 500 грн.- державного мита, 236,0 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в частині договору №07/30-03 від 28.11.2007 року банк вказав наявність заборгованості внаслідок невиконання рішення господарського суду про сплату суми боргу за ним.

При цьому, за змістом позову суму заборгованості по даному договору банк вказав 30534356,21грн., тоді як при підрахунку суми всіх складових заборгованості за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року згідно наказу господарського суду загальна сума боргу складає 30 590 925,56 грн., яка і є сумою боргу, яку підтримує банк у позові про звернення стягнення в частині заборгованості за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 року, посилаючись на наказ Господарського суду від 16.09.2011 року №1682. З огляду на це, зазначення загальної суми боргу по договору № 07/30-03 - 30534356,21грн. замість правильної слід віднести на розрахункову помилку.

Щодо доводів апелянта про те, що наказ Господарського суду від 16.09.2011 року №1682 не має преюдиційного значення для даної справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час ухвалення оскаржуваного рішення Івано-Франківським міським судом 05 лютого 2014 року, набрало законної сили рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року у справі №20/173 та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011 по справі №20/173.

Зазначені судові рішення є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, ними встановлено розмір заборгованості .

Не заслуговують на увагу також аргументи сторони апелянта щодо безпідставного включення до суми заборгованості 25 500 грн. державного мита, 236,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки відповідно до п.1.2 іпотечного договору у зобов`язання позичальника, що випливають з Кредитного договору, а також зобов`язання Іпотекодавця, що випливають з цього договору, включено також витрати іпотекодержателя, понесені в зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та інші витрати, що передбачені законодавством.

Апеляційний суд відхиляє також доводи про те, що в процесі провадження ліквідаційної процедури ПАТ «Зірниця» за даними арбітражного керуючого 04.09.2015 року відбувся повторний аукціон з продажу майна банкрута частинами, на якому серед іншого було реалізовано майно, яке перебувало в іпотеці ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в якості виконання зобов`язань по кредитному договору №07/30-03 від 28.11.2007 року. В рахунок погашення забезпечених кредиторських вимог І черги 03.10.2016 року на рахунок банку сплачено 6 744 659,06 грн., про що свідчить долучене до відзиву платіжне доручення по справі №909/25/13-г.

Як вбачається із ухвали Господарського суду від 30.09.2014 року у справі №909/25/13-г про банкрутство ЗАТ «Зірниця» (яка надана суду арбітражним керуючим, том-2, а.с.66-зворот) господарським судом встановлено, що за період з 12.01.2013 року по 14.07.2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» нараховано ПАТ «Зірниця» проценти за користування кредитом згідно кредитного договору №07/30-03 від 28.11.2007 року у розмірі 9 062 669,28 грн.

Заявлені грошові вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнані ліквідатором ПАТ «Зірниця» в розмірі 9 062 669,28 грн., а вказаною ухвалою господарського суду визнано грошові вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ПАТ «Зірниця» в розмірі 9 062 669,28 грн. як вимоги четвертої черги.

Аналіз встановлених господарським судом обставин вказує на те, що заборгованість у розмірі 9 062 669,28 грн. є відсотками за користування кредитом №07/30-03 від 28.11.2007 року, нарахованими за період з 12.01.2013 року по 14.07.2014 року, в той час як у спірному випадку банк звернувся до суду щодо забогованості за кредитним договором №07/30-03 від 28.11.2007 станом на 21.11.2012 року.

Із платіжного доручення № 14 від 03.10.2016 року вбачається, що на рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» зараховано 6 744 659,06 грн. з призначенням платежу: погашення кредиторських вимог у справі №909/25/13-г господарського суду Івано-Фраківської області про банкрутство ПАТ «Зірниця».

А тому платіжне доручення № 14 від 03.10.2016 року на суму 6 744 659,06 грн. стосується погашення відсотків за період з 12.01.2013 року по 14.07.2014 року у справі №909/25/13-г про банкрутство і не є погашенням боргу на виконання судового наказу Господарського суду від 16.09.2011 року №1682, виданого на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011 по справі №20/173, що є предметом розгляду у даному спорі, а тому до уваги апеляційним судом не береться. Окрім того, таке погашення відбулося після ухвалення рішення у справі .

Щодо заборгованості за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Із позовної заяви вбачається, що в частині кредитного договору №253 від 11.05.2010 року позивач просить звернути стягнення на майно щодо суми 2 074 738,37 грн.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості ПАТ «Зірниця» за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року (том-1, а.с.49-63), розмір боргу станом на 21.11.2012 року становить 2 074 738,37 грн., з них: 1 523 246,81 грн. - заборгованість за процентами; 118 724,10 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 170 302,50 грн. - заборгованість по 3% річних; 187 492,0 грн.- інфляційні збитки за несвоєчасну сплату кредиту; 74 972,95 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року (том-2, а.с.8-15) по справі №20/172 позов ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" було задоволено частково. Вирішено солідарно стягнути з ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" на користь ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованість за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року, яка утворилась станом на 16.12.2010 року, у розмірі 4 084 581,35 грн з них: 3 500 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 476 236,76 грн. - заборгованості за процентами; 32 557,10 грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту; 15 394,57 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів; - 22 405,96 грн. - інфляційні збитки за кредитом; 12 250,96 грн. - інфляційні збитки за відсотками; 25 500,00 грн. - державного мита; 236,0 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В подальшому ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ще раз звернулося до суду із позовом до ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" про стягнення заборгованості за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року в сумі 2 238 574,12 грн. яка складалася із нарахованих відсотків за наведеним договором та штрафними санкціями.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року у справі №909/273/13-г позов ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" задоволено повністю. Вирішено стягнути солідарно з ЗАТ "Зірниця", ТзОВ "Регіональна торгова компанія", ТзОВ "Карпати Плюс 2004" на користь позивача заборгованість за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року в сумі 2 238 574,12 грн. з них: 1 523 246,80 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 128 113,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 253 579,81 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту; 170 158,12 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 83 290,14 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; 44 771,48 грн. - судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.07.2013 року по справі №909/273/13-г рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року у справі №909/273/13-г залишено без змін (том-1, а.с.171-176).

Із мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного суду від 11.07.2013 року вбачається, що ПАТ «Зірниця» рішення суду від 21.02.2011 року у справі №20/172 станом на 08.02.2013 року не виконало, сплати відсотків за користування кредитом не проводило, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 17.12.2010 року по 07.11.2012 року в розмірі 1 523 246,80 грн., у зв`язку з чим відповідачу на підставі п.4.6 кредитного договору та ст.625 ЦК України нараховано також пеню за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, інфляційні витрати та 3% річних.

Постанова Львівського апеляційного суду від 11.07.2013 року по справі №909/273/13-г набрала законної сили.

У засіданні апеляційного суду представником апелянта не спростовано обставин, встановлених постановою Львівського апеляційного суду від 11.07.2013 року по справі №909/273/13-г, як і не надано суду доказів про її оскарження та скасування судом вищої інстанції.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року набрало законної сили рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року у справі №909/273/13-г.

Таким чином, заявлена банком заборгованість за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року, не є заборгованістю за відсотками та пенею, нарахованими після ухвалення судового рішення (на що посилається сторона апелянта), а складається із сум визначених рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року у справі №909/273/13-г, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.07.2013 року і яка не стягнута на час подання позову до Івано-Франківського міського суду.

Тому необгрунтованими є доводи представника апелянта щодо неправомірності нарахування банком відсотків та пені внаслідок того, що банк скористався правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

У ході розгляду апеляційної скарги представником апелянта надано суду копію постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 19.07.2012 року про закінчення виконавчого провадження №29285779,як доказ погашення боргу за наведеним договором.

Із постанови вбачається, що на примусовому виконанні перебував наказ Господарського суду Івано-Франківської області №1704 від 22.09.2011 року про стягнення солідарно з ЗАТ «Зірниця», ТзОВ «Регіональна торгова компанія», ТзОВ «Карпати Плюс 2004» на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 3 500 000,0 заборгованості за кредитом; 476 236,76 грн. заборгованості за процентами; 32 557,10 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 15 394,57 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів; 22 405,96 грн. - інфляційні збитки за кредитом; 12 250,96 грн. - інфляційні збитки за відсотками; 25 500,00 грн. - державного мита; 236,0 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно платіжних вимог від 21.06.2012 року борг сплачено у повному обсязі, у зв`язку з чим на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону україни «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1704 від 22.09.2011 року закрито.

Однак, як видно із змісту постанови державного виконавця, суб`єктного складу учасників виконавчого провадження та складових заборгованості, наказ Господарського суду Івано-Франківської області №1704 від 22.09.2011 року був виданий на підставі та на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2011 року по справі №20/172 (що також встановлено ухвалою Господарського суду від 30.09.2014 року у справі №909/25/13-г, том-2 а.с.66-зворот), тоді як у спірному випадку позивачем заявлено суму заборгованості на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року у справі №909/273/13-г .

У зв`язку з наведеним апеляційний суд не бере до уваги факт погашення боргу за наказом Господарського суду Івано-Франківської області №1704 від 22.09.2011 року.

Матеріалами справи також встановлено, що 30.11.2012 року на адресу майнового поручителя ОСОБА_2 банком надіслано вимогу №31/2-10121 з повідомленням про те, що за вищевказаними кредитними договорами станом на 21.11.2012 року за ПАТ «Зірниця» перед банком утворилась заборгованість, яку банк вимагав сплатити до 31.12.2012 року (том-1, 42-43).

У зв`язку з невиконанням майновим поручителем вимог кредитора, банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.33 Закону України «Про іпотеку» та положень іпотечного і кредитних договорів, оскільки факт порушення боржником умов кредитного договору № 253 від 11.05.2010 року і кредитного договору № 07/30-03 від 28.11.2007 року та сума заборгованості за цими договорами встановлено рішеннями суду, які набрали законної сили та які не виконано на час звернення банку з позовом.

Однак, звертаючи стягнення, суд допустив порушення норм матеріального права, а саме положень ст.39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

- спосіб реалізації предмета іпотеки;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За приписами ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

В порушення вищевказаних вимог Закону, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення зазначив загальний розмір вимог, однак не вказав всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також не визначив способу реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).

З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є:

1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону);

2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону):

1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону;

2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки(частина друга статті 36 Закону).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У Розділі 7 іпотечного договору укладеного банком з ОСОБА_2 встановлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.7.1 іпотекодержавтель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов`язань вони не будуть виконані (виконані належним чином), у впадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 або Кредитним договором 2 та цим договором.

Пунктом 7.2 визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

рішення суду,

виконавчого напису нотаріуса,

переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору,

продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Згідно п.7.3 іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.2.

За змістом п.п. 7.4; 7.4.1; 7.4.2 іпотечного договору сторони договору домовилися про те, що іпотекодержалель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору шляхом:

переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відпоідно до наведених у договорі умов;

шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки відповідно до наведених у договорі умов.

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути заборгованість за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вказано вище, згідно умов договору сторони погодили, що позасудовими способами звернення стягнення є: перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання, а також продаж іпотекодержателем предмета іпотеки відповідно до наведених у договорі умов. Доказів щодо реалізації зазначених позасудових заходів та надходження коштів від них сторона апелянта не представила. В засіданні проведеного в режимі відеоконференції представник банку суду повідомив, що на час розгляду справи погашення заявленої суми боргу в будь-який спосіб не було.

Враховуючи положення Розділу 7 іпотечного договору, ст.ст.39,41 Закону України «Про іпотеку», апеляційний суд вважає обгрунтованим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи сторони щодо порушення судом правил територіальної підсудності не заслуговують на увагу , оскільки за змістом ч.2 ст. 378 ЦПК справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 . згідно повідомлення про вручення було отримано повістку про виклик до суду у даній справі (а.с.102,149), проте будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, сторона до суду не з`явилася, відповідно, правом заявити про непідсудність спору не скористалася. Це вказує на відсутність у апеляційного суду підстав для скасування рішення та направлення справи за територіальною підсудністю.

Беручи до уваги встановлені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Питання розподілу судових витрат апеляційний суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_2 правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Зірниця», про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31 травня 2010 року, укладеним між іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та іпотекодавцем ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась станом на 21 листопада 2012 року, у розмірі 32 665 663 грн.93коп (тридцять два мільйони шістсот шістдесять п`ять тисяч шістсот шістдесять три гривні дев`яносто три копійки) за:

кредитним договором № 07/30-03 від 28.11.2007 року (додатковими угодами і договорами про внесення змін до нього), укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (перейменованого в ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ЗАТ «Зірниця», в розмірі 30 590 925,56 грн. з яких:

26 200 000 грн.- заборгованість за кредитом;

4 021 120,22 грн. - заборгованості за процентами;

68 000 грн. - заборгованості по сплаті комісії;

150 165,38 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів;

2 825,65 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії;

119 429,01 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату відсотків;

3 649,30 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії;

25 500,0 грн. - державного мита,

236,0 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу;

за кредитним договором №253 від 11.05.2010 року, укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ЗАТ «Зірниця», в розмірі 2 074 738,37 грн., з яких:

1 523 246,81 грн. - заборгованість за процентами;

118 724,10 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту;

170 302,50 грн. - заборгованість по 3% річних;

187 492,0 грн.- інфляційні збитки за несвоєчасну сплату кредиту;

74 972,95 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

а саме : на земельну ділянку, загальною площею 0,0750 га, цільове призначення якої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» .

Стягнути з правонаступників ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. (юридична адреса: 04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 27-Т, ) судовий збір, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі по 1609 грн. 50 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.