Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 400/1323/16-ц

провадження № 61-28018св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , представник неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник неповнолітньої ОСОБА_5 ,

третя особа - Петрівська селищна рада Петрівського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року, у складі суддів: Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , представника неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , представника неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа - Петрівська селищна рада Петрівського району Кіровоградської області, як орган опіки і піклування, про стягнення боргу за договором позики.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що за договором позики від 01 вересня 2011 року надав в борг ОСОБА_7 24 000 грн зі сплатою 3 % в місяць, суму позики позичальник зобов`язався повернути на першу вимогу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, на день його смерті борг за договором позики складав 52 800 грн. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що у визначений законом строк повідомив матір спадкоємців ОСОБА_3 про боргові зобов`язання спадкодавця та у шестимісячний строк надіслав претензію кредитора нотаріусу, проте відповідачі борг не повертають, ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги, просив стягнути зі спадкоємців борг за договором позики у межах вартості спадкового майна, а саме з ОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 , 17 600 грн, з ОСОБА_4 , представником якої є ОСОБА_5 , 35 200 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2017 року у складі головуючого судді Шаєнко Ю. В. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у передбачений законом строк не повідомив спадкоємців про наявність боргу, тому позбавлений права вимоги до них.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2017 року скасовано, позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок спадкового майна з ОСОБА_2 17 600 грн, з ОСОБА_4 35 200 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що положеннями статті 1282 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємця, у тому числі неповнолітньої дитини, щодо погашення боргів спадкодавця у межах вартості спадкового майна. При цьому зазначено, що оскільки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то шестимісячний строк з дня його смерті закінчується 18 липня 2015 року , а тому позивач пред`явив свої вимоги до спадкоємців у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України шляхом вручення 16 липня 2015 року вимог особисто матері спадкоємців та шляхом направлення 17 липня 2017 року вимог поштою приватному нотаріусу. Доводи представника відповідача про те, що позивач орендуючи земельну ділянку спадкодавця повністю отримав борг, не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, не надані докази щодо користування позивачем земельною ділянкою, відсутній договір оренди, на самій розписці відомості про повернення боргу відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2017 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_6 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував те, що ОСОБА_4 у визначений законом строк не повідомлялася про наявність спадкового боргу й була позбавлена можливості відмовитися від спадщини. Повідомлення про борги спадкодавця отримала ОСОБА_3 , яка позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_4 , її опікуном є ОСОБА_5 . З урахуванням викладеного, кредитор спадкодавця ОСОБА_1 в силу вимог частини четвертої стаття 1281 ЦК України втратив права вимоги до спадкоємця ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу №400/1323/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , представника неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , представника неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа - Петрівська селищна рада Петрівського району Кіровоградської області, як орган опіки і піклування, про стягнення боргу за договором позики передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що згідно розписки від 01вересня 2011 року ОСОБА_7 взяв в борг у ОСОБА_1 24 000 грн зі сплатою 3 % в місяць, які зобов`язався повернути на першу вимогу позикодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4645 га, що розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області.

Спадкоємцями першої черги є його діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Батько спадкодавця ОСОБА_8 у встановлений законом строк подав заяву про відмову від спадщини на користь доньки померлого ОСОБА_4 .

Мати спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , 16 липня 2015 року отримала під розписку повідомлення ОСОБА_1 про наявність боргу спадкодавця ОСОБА_7 в сумі 52 800 грн на підставі розписки від 01 вересня 2011 року.

17 липня 2015 року ОСОБА_1 направив приватному нотаріусу, який завів спадкову справу, заяву про пред`явлення ним вимоги до спадкоємців ОСОБА_7 про повернення боргу спадкодавця в розмірі 52 800 грн.

12 березня 2016 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки, вартість спадкового майна становить 103 551,61 грн.

14 липня 2016 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, вартість спадкового майна становить 51 775,80 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про те, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті їх батька ОСОБА_7 , спадщину прийняли у встановленому законом порядку й до них перейшли усі права та обов`язки спадкодавця, у тому числі у частині погашення заборгованості за договором позики, укладеним з позивачем, у межах вартості успадкованого майна.

ОСОБА_1 у межах шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_7 , який закінчується 18 липня 2015 року, 16 липня 2015 року під розписку повідомив матір спадкоємців про наявність боргу спадкодавця, а 17 липня 2015 року надіслав відповідну вимогу до приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу після смерті ОСОБА_7

Укладений між позивачем та спадкодавцем договір позики у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, відповідачами та органом опіки і піклування на час розгляду не спростовано, вимоги про його недійсність останніми не заявлялись.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи ОСОБА_4 , наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко