ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5622/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1082/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк",

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний реєстратор прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Іван Юрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 13 червня 2019 року (повний текст рішення складений 13 червня 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності,

У С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, в якому просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме, запис №30200117, вчинений 05.02.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчуком І.Ю. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45426959 від 08.02.2019 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2019 року позов задоволено. Визнано законною і скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - запис № 30200117 від 05.02.2019 (індексний № 45426959 від 08.02.2019), вчинену державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчуком Іваном Юрійовичем, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за акціонерним товариством "Укрсоцбанк". Стягнуто з Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ "Укрсоцбанк" просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги АТ "Укрсоцбанк" зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають важливе значення для розгляду справи, та ненаданні їм належної оцінки.

АТ "Укрсоцбанк" зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у Банку не було правових підстав для звернення до державного реєстратора з заявою про здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру в позасудовому порядку, пославшись на те, що дата і номер іпотечного договору, на підставі якого здійснено оскаржуваний реєстраційний напис, не відповідає даті та номеру Іпотечного договору (№MRTG21 від 21.05.2008), що свідчить про вчинення державним реєстратором реєстраційного запису про перехід права власності на квартиру від позивача до відповідача в позасудовому порядку на підставі неіснуючого в природі правочину, а також на те, що на тепер у Верховному Суді перебуває цивільна справа за касаційною скаргою позивача на рішення судів нижчих інстанцій про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Договорм, виконання яких зупинено.

АТ "Укрсоцбанк" звертає увагу суду, що Банком було у повній мірі дотримані положення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Закону України "Про іпотеку". Оскільки суд не витребував реєстраційну справу від державного реєстратора щодо переходу права власності на квартиру від позивача до відповідача в позасудовому порядку, хоча представник Банку в судовому засіданні зазначав про необхідність такого витребовування, на сьогодні неможливо встановити, чи є напис,зазначений в Державному реєстрі помилково здійсненим державним реєстратором або на підставі неіснуючого правочину, оскільки саме державний реєстратор вносить дані щодо реєстрації до реєстру, а обов`язок Банку - надати документи для реєстрації прав та їх обтяжень в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Законом України "Про іпотеку". Банк наполягає на тому, що подані до державного реєстратора документи були достовірними, в тому числі і містили Договір про іпотечний кредит №MRTG21 від 21.05.2008.

Також Банк зазначає, що наявність заборгованості за кредитним договором стала підставою для ініціювання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, яка є позасудовою, а судові рішення судів нижчих інстанцій про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Договором свідчать про те, що Банк також скористався і судовим захистом своїх прав. Доказів виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.07.2016 та погашення кредиту в повному обсязі матеріали справи не містять. Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. Банком всі необхідні дії вчинені були.

За таких обставин Банк вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Пінчука А.В., яким зареєстровано право власності АТ "Укрсоцбанк" на предмет іпотеки, адже позивачем не було надано доказів порушення чинного законодавства при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором або АТ "Укрсоцбанк".

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 21.05.2008 ОСОБА_1 уклав з ТОВ "УніКредит Банк" (далі - Банк), правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", Договір про іпотечний кредит №MRTG21, відповідно до якого Банк надав позивачеві кредит у сумі 48300 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

З метою забезпечення належного виконання умов Договору, 21.05.2008 між ОСОБА_1 та ТОВ "УніКредит Банк" було укладено Іпотечний договір №MRTG21, на підставі якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17).

Пунктом 9.3.1 Іпотечного договору встановлено, що підписанням вказаного Іпотечного договору ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на задоволення вимог Банку про перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок виконання основного зобов`язання за Договором - у позасудовому порядку.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05.02.2019 державний реєстратор прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Іван Юрійович вчинив запис №30200117 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Укрсоцбанк" (індексний № 45426959 від 08.02.2019); підставою для вчинення цього запису є іпотечний договір №MRTG 021 від 01.05.2008 (а.с. 9). Тобто, номер і дата іпотечного договору, зазначені в цьому записі, не відповідають даті та номеру іпотечного договору, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ "УніКредит Банк".

Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:

- умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;

- порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;

- прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням:

- за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем);

- за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Положеннями статті 37 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

З врахуванням наявності помилки в номері та даті іпотечного договору, зазначених реєстраційному записі, а також того, що наразі у провадженні Верховного Суду перебуває цивільна справа №751/10084/15-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення судів нижчих інстанцій про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором, виконання яких зупинено, та виходячи з положень пункту 9.3.1 Іпотечного договору, у взаємозв`язку з приписами статей 17, 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неможливості беззастережного застосування в даному випадку позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності спору про розмір заборгованості за Договором та/або ринкову вартість самого предмета іпотеки, на яке звертається стягнення, оскільки в такому випадку відбувається порушення засад рівності учасників цивільних відносин, закріплених у статті 1 Цивільного кодексу України, та свавільне позбавлення права власності, що прямо заборонено пунктом 2 частини першої статті 3 цього Кодексу, оскільки не виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки навіть за відсутності заборгованості за основним договором.

Доводи апеляційної скарги АТ "Укрсоцбанк" правильність цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна ухвала складена 19 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: