Провадження № 2/638/1672/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Тітової М.О.,

представника позивачів ОСОБА_10 ,

представника відповідача Старченка С.Е. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, третя особа: Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Луганській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду, -

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, третя особа Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Луганській області, в якій просять стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку суму моральної шкоди в розмірі 237 640,00 грн.; зобов`язати слідчого суддю Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бароніна Дениса Борисовича надати офіційне вибачення у письмовій формі.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що за повідомлення про підозру від 18.06.2018 року син ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та його колега ОСОБА_6 як працівники правоохоронного органу, підозрюються у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.3, 186 ч.4 КК України. 09.07.2018 року за викликом слідчого СБУ в Донецькій та Луганській областях Бушного О .О., ОСОБА_5 і ОСОБА_6 разом з їх адвокатами Мазюк О.М. та Назаренко В.І. прибули до міста Сєвєродонецьк Луганської області, де їм вручили клопотання про обрання запобіжного заходу. Згідно ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бароніна Д.Б. по справі 428/7471/18 клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 було задоволено. В той же час, слідчим суддею було встановлено заставу ОСОБА_5 у розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 387 640,00 грн., яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, одержувач -ГУК у м.Києві, код ЄДРПОУ отримувача 37993783, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6001, код класифікації, доходів бюджету 22030200, призначення платежу: застава №ухвали суду, ПІБ платника застави, код ЄДРПОУ суду - 05381484. 09.07.2018 року приблизно о 20:00 год. після винесення ухвали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були взяті під варту і направлені до Старобельського слідчого ізолятору Луганської області.

10.07.2018 року позивачі разом з родичем ОСОБА_9 внесли на вказаний в ухвалі слідчого судді рахунок грошові кошти у вигляді застави відповідно у розмірах 88 640, 00 грн., 149 000,00 грн., 150 000, 00 грн. Однак у ТУ ДСА в Луганській області повідомили, що рахунок, який було вказано в ухвалі слідчого судді є невірним і грошові кошти зараховані на інший рахунок, який не призначений для зарахування коштів в якості застави і заставодавцям потрібно отримати нову ухвалу суду з правильними банківськими реквізитами.

10.07.2018 року слідчим суддею Бароніним Д.Б. було винесено нову ухвалу суду про виправлення описки, де ним були вказані банківські реквізити, на які потрібно внести грошові кошти у якості застави, але внести повторно грошові кошти позивачі та інші заставодавці не змогли, тому ОСОБА_5 залишився під вартою з провини слідчого судді Бароніна Д.Б .. 11.07.2018 року ОСОБА_3 було направлено заяву і документи до Державної судової адміністрації України з проханням повернути грошові кошти, а 29.07.2019 року отримано листа, яким голова Державної судової адміністрації України З.Холоднюк повідомив, куди потрібно звертатися для повернення грошових коштів і підтвердив згоду ДСА України на їх повернення. 31.07.2018 року ОСОБА_3 направлена заява з усіма додатками та листом ДСАУ до Державного казначейства України, проте на час звернення до суду з позовом грошові кошти так і не повернуті. Також позивачі зазначають, що на підставі викладеного відчули та відчувають глибокі моральні страждання та недовіру до судової адміністрації і судів Луганської області через службову недбалість, допущену Суддею. Вказані обставини призвели до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, змушують здійснювати додаткові зусилля для організації особистого життя, чим завдано суттєві психологічні страждання, що призвело до нервового зриву та ведення нормального способу життя. Завдану моральну шкоду позивачі оцінюють у розмірі 237 640,00 грн.

Ухвалою судді від 10.08.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року клопотання представника позивачів задоволено, по справі залучено в якості співвідповідача слідчого суддю Сєверодонецького міського суду Луганської області Бароніна Дениса Борисовича.

В подальшому ухвалою суду від 28.05.2019 року клопотання відповідача слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бароніна Дениса Борисовича задоволено, закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бароніна Дениса Борисовича про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду.

Відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, згідно якого Державна казначейська служба України вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними. При цьому виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Також посилається на норми Конституції України, відповідно яких моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Тому рішення суду, а також дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. На підставі викладеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представником третьої особи надано до суду письмові пояснення, згідно яких Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області вважає, що допущена описка в судовому рішенні є ненавмисною та в жодному разі не спрямована на незаконне утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою. Вважає, що ТУ ДСА України в Луганській області та суддя Баронін Д.Б. в межах наданих повноважень оперативно вжили всі можливі заходи, спрямовані на поновлення законних прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_5 та заставодавців, які є позивачами в цій справі, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позивачів.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ухвалою слідчого судді Сєвєродонецього міського суду Луганської області Бароніна Д.Б. від 9 липня 2018 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 . Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України встановлено ОСОБА_5 заставу - 220 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 387 640 грн.

Реквізити рахунку, на які необхідно було внести заставу були зазначені слідчим суддею в резолютивній частині вказаної ухвали.

10 липня 2018 року позивачі разом з іншим заставодавцем внесли на вказаний в ухвалі судді рахунок грошові кошти. Позивачем ОСОБА_3 особисто внесено 88 640,00 грн., позивачем ОСОБА_4 149 000,00 грн., іншим заставодавцем - 150 000 грн.

Однак ОСОБА_5 звільнений з-під варти не був, оскільки в ухвалі слідчим суддею був вказаний невірний рахунок для внесення застави.

10 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бароніна Д.Б. виправлено описку та вказано належні банківські реквізити для внесення застави.

Цього ж дня слідчий суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б . звернувся з письмовою заявою до Державної судової адміністрації з проханням вжити всіх необхідних та невідкладних заходів для повернення грошових коштів, сплачених на помилково зазначені в ухвалі судді реквізити.

Зазначені обставини учасниками справи не заперечуються.

Суд приходить до висновку, що позов в частині вимог до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльністю, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов`язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивачі, на виконання свого процесуального обов`язку не надали належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги (щодо умисних дій слідчого судді Сєвєродонецього міського суду Луганської області в частині зазначення ним невірних реквізитів рахунку для сплати застави), позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивачі посилаються, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 50, 57, 60, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, третя особа: Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Луганській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення буде складено 19.08.2019 року.

Сторони та інші учасники справи:

позивачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_1

відповідач: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, , м.Київ, вул. Бастіонна, буд.6;

третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, , м.Рубіжне, вул.Миру, буд.34.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк