печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України в особі в.о. директора Українського науково-практичний центр ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України в особі в.о. директора Українського науково-практичний центр ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації .

Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що в ході проведення 03.09.2018 року Медичної ради Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я, на якій були присутні в.о. директора ОСОБА_4 , головний лікар ОСОБА_3 , професори, завідувачі відділень та інші медичні працівники центру, в.о. директора центру ОСОБА_4 висловився про те, що не треба застосовувати «брудні технології» під час виборів директора центру, які мають відбутися 01.10.2018 року, а також допустив, на думку Позивача, висловлювання в адресу головного лікаря ОСОБА_3 , зокрема, що останній погрожує співробітникам центру. Тому звернувся до суду з позовом та просить визнати недостовірною та такою. що порушує честь, гідність та діловурепутацію інформацію про головного лікаря Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_3 , а саме інформацію «головний лікар погрожує співробітникам з приводу майбутніх виборів директора Центру», поширену В.о. директора Українського науково - практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_4 на Медичній раді 03.09.2018 року.

Зобов`язати В.о. директора Українського науково - практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_4 спростувати протягом п`яти робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили на засіданні медичної ради Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України недостовірну інформацію про головного лікаря Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_3 , а саме, інформацію «головний лікар погрожує співробітникам з приводу майбутніх виборів директора Центру». Стягнути моральну шкоду в розмірі 1 грн., судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача надав відзив на позов. Вказував на те 03.09.2018 р. в Українському науково-практичному центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я відбулася не Медична рада, як стверджує Позивач, а виробнича нарада, на якій були присутні в.о. директора ОСОБА_4 , головний лікар ОСОБА_3 , професори, завідувачі відділень та інші медичні працівники центру, і одним із питань розгляду на якій були майбутні вибори директора Центру, що мали відбутися 01.10.2018 року. В.о. директора центру ОСОБА_4 у своєму виступі висловив власну думку про те, що під час виборів директора центру, які мають відбутися 01.10.2018 року, не треба застосовувати «брудні технології». Дане висловлювання не містило ніяких конкретних фактів таких «брудних технологій», не було названо ніяких прізвищ, що в свою чергу також підтверджується і самим Позивачем у позовній заяві .Така думка в.о. директором центру ОСОБА_4 була висловлена лише з метою, щоб працівники на виборах директора Центру зробили вільне, ні від кого і ні від чого незалежне волевиявлення у виборі майбутнього директора центру. Тобто, ця інформація була висловлена, як власне судження і бачення передвиборчого процесу директору центру, а тому ці висловлювання не можуть бути поширенням неправдивої інформації тому, що вона має інформативний характер для працівників Центру, щоб вони зробили правильний і свідомий вибір. Іінформація, висловлена в.о. директора Центру ОСОБА_4 під час виробничої наради, яка відбулася 03.09.2018 р., мала виключно інформативний характер для працівників закладу, є його власним оціночним судженням, яке не породжує жодних наслідків для Позивача. Проте кому саме погрожував головний лікар ОСОБА_3 з приводу майбутніх виборів не вказано.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 23.10.2018р. було відкрито провадження в порядку загального провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом: 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Право

на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів.

03.09.2018 р. в Українському науково-практичному центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я відбулася нарада, на якій були присутні в.о. директора ОСОБА_4 , головний лікар ОСОБА_3 , професори, завідувачі відділень та інші медичні працівники центру, і одним із питань розгляду на якій були майбутні вибори директора Центру, що мали відбутися 01.10.2018 року. В.о. директора центру ОСОБА_4 у своєму виступі висловив власну думку про те, що під час виборів директора центру, які мають відбутися 01.10.2018 року, не треба застосовувати «брудні технології». Дане висловлювання не містило ніяких конкретних фактів таких «брудних технологій», не було названо ніяких прізвищ, що в свою чергу також підтверджується і самим Позивачем .

Як вказував представник відповідача така думка в.о. директором центру ОСОБА_4 була висловлена лише з метою, щоб працівники на виборах директора Центру зробили вільне, ні від кого і ні від чого незалежне волевиявлення у виборі майбутнього директора центру. Тобто, ця інформація була висловлена, як власне судження і бачення передвиборчого процесу директору центру, а тому ці висловлювання не можуть бути поширенням неправдивої інформації тому, що вона має інформативний характер для працівників Центру, щоб вони зробили правильний і свідомий вибір.

Отже, інформація, висловлена в.о. директора Центру ОСОБА_4 під час наради, яка відбулася 03.09.2018 р., мала виключно інформативний характер для працівників закладу, є його власним оціночним судженням, яке не породжує жодних наслідків для позивача.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши, що висловлювання відповідача є оціночним судження, яке не підлягає спростуванню, суд прийшов до висновку . що права позивача не порушені , тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 277 ЦК України , ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України в особі в.о. директора Українського науково-практичний центр ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту .

Дата складання повного тексту рішення 2.08.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.