№ 201/3664/19
провадження 2о/201/90/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 березня 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, факту родинних відносин. Заявник у своїй заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років помер батько заявника - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 червня 2018 року, яке видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_1 . Заявник та її мати ОСОБА_3 звернулися до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та чоловіка ОСОБА_2 , на підставі яких державним нотаріусом було заведено спадкову справу №659/2018, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2018 року ОСОБА_3 (дружина померлого) відмовилась від прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті чоловіка, на користь іншого спадкоємця за законом, доньки спадкодавця - ОСОБА_1 . Після укладання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник змінила дівоче прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська 20 серпня 1988 року серія НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її батька.

Постановою від 29 січня 2019 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що не можливо встановити факт того, що заявниця є дочкою померлого, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) серія НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 в графі "батько" вказаний ОСОБА_6 , а свідоцтво про смерть від 19 червня 2018 року серія № НОМЕР_4 видано на ім`я ОСОБА_2 , тобто через наявність різних по батькові зазначеного в документах, неможливо встановити родинні відносини померлого ОСОБА_2 з заявником ОСОБА_1 .

Як з`ясувалося, за життя спадкодавець стикався з розбіжностями в написанні свого по батькові, так в квітні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки від 17 жовтня 2003 року, виданої за вх. № 27 від 27 січня 2004 року Центральним архівом Міністерства оборони м. Подольська, Московської області на ім`я ОСОБА_6 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2004 року по справі № 2-2487/2004, заява ОСОБА_2 задоволена повністю та встановлений факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказаної архівної довідки від 17 жовтня 2003 року.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спадкоємці ОСОБА_2 з розбіжностями в документах в написанні його по батькові зіткнулися лише після його смерті та мають належні документи на спростування вказаного. Оскільки без встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ) та її батьком, та факту того, що ОСОБА_2 за життя був чоловіком ОСОБА_3 , заявнику не можливо реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті батька та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Встановлення факту укладання шлюбу між її батьками та факту родинних зв`язків між померлим та ОСОБА_1 , має юридичне значення для заявника та від встановлення вищезазначених фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника.

Розбіжності в документах батьків призвели до таких же помилок і в її документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано хто її батьки, та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого рідного батька, а і на факт шлюбу батьків. Факт родинних стосунків заявника та її батька підтверджується наявними архівними документами. Вона вирішила упорядкувати документи свої і родини, звернулася до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і батьків для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просила встановити юридичний факт родинних відносин того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також встановити факт того, що 23 вересня 1967 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був укладений шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району, Київської області був зроблений запис за № 22, задовольнивши заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вимоги заяви фактично визнали, погодилися з доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви. В судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказаним і матеріалами справи, на думку суду, просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаних зацікавленої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника і представника заінтересованої особи, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років помер батько заявника - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 червня 2018 року, яке видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_1 . Заявник та її мати ОСОБА_3 звернулися до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та чоловіка ОСОБА_2 , на підставі яких державним нотаріусом було заведено спадкову справу №659/2018, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2018 року ОСОБА_3 (дружина померлого) у відповідності до ст. 1241, ч. 2 ст. 1274 Цивільного кодексу України відмовилась від прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2 на користь іншого спадкоємця за законом, доньки спадкодавця ОСОБА_1 . Після укладання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник змінила дівоче прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська 20 серпня 1988 року серія НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її батька.

Постановою від 29 січня 2019 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що не можливо встановити факт того, що заявниця є дочкою померлого, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) серія НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 в графі "батько" вказаний ОСОБА_6 , а свідоцтво про смерть від 19 червня 2018 року серія № НОМЕР_4 видано на ім`я ОСОБА_2 , тобто через наявність різних по батькові зазначеного в документах, неможливо встановити родинні відносини померлого ОСОБА_2 з заявником ОСОБА_1 .

Як з`ясувалося, за життя спадкодавець стикався з розбіжностями в написанні свого по батькові, так в квітні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки від 17 жовтня 2003 року, виданої за вх. №27 від 27 січня 2004 року Центральним архівом Міністерства оборони м. Подольська, Московської області на ім`я ОСОБА_6 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2004 року по справі № 2-2487/2004, заява ОСОБА_2 задоволена повністю та встановлений факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , архівної довідки від 17 жовтня 2003 року, виданої 27 січня 2004 року за вх. №27 Центральним архівом Міністерства оборони м. Подольська, Московської області, на ім`я ОСОБА_6 . Також зазначеним рішенням встановлені й наступні обставини, факти: "В 1963 році при отриманні ОСОБА_7 паспорту, Каховським РО Херсонської області була допущена помилка і в графу паспорту "по батькові" був здійснений запис як " ОСОБА_8 " замість " ОСОБА_9 ". Отже, на підставі цього помилкового запису в паспорті, ОСОБА_2 надавалися документи з зазначенням його по батькові як " ОСОБА_8 ". В підтвердження вищевикладеного свідчать ті факти, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Велико-Половецьке, Сквирського району, Київської області, де його по батькові записано як " ОСОБА_8 ". Крім того, в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є запис в графі "Батько" - ОСОБА_6 . В актовому запису про народження № 203 від 06 грудня 1947 року, виданої відділом РАГС Каховського районного управління юстиції Херсонської області і Свідоцтва про народження в графі "по батькові" є запис " ОСОБА_9 ". Таким чином, з наданих письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , це одна й та сама особа".

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Спадкоємці ОСОБА_2 з розбіжностями в документах в написанні його по батькові зіткнулися лише після його смерті. Так, відповідно до свідоцтві про народження (повторне) від 12 лютого 1970 року Серія НОМЕР_5 , виданого Каховським відділом РАГС, прізвище ім`я по батькові спадкодавця зазначено як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько зазначений - ОСОБА_11 . В свідоцтві про одруження від 23 вересня 1967 року серія НОМЕР_6 зазначено, що громадянин ОСОБА_6 , 1947 року народження та громадянка ОСОБА_3 , 1938 року народження одружились ІНФОРМАЦІЯ_7 про, що в книзі реєстрації записів актів громадянського стану про одруження 23 вересня 1967 року зроблений відповідний запис за № 22. В свідоцтві про народження заявника серія НОМЕР_3 , виданого 15 червня 1968 року ОСОБА_12 щастя в м. Дніпропетровську в графі "батько" вказаний ОСОБА_6 .

Паспорт серія НОМЕР_7 , був виданий на ім`я ОСОБА_2 Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15 грудня 2000 року. Крім того, на сторінці під № 10 є відмітка про сімейний стан, а саме: відділом РАГС Сквирського району Київської області 23 вересня 1967 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 1938 року народження, був укладений шлюб. Паспорт ОСОБА_3 серія НОМЕР_8 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 січня 200 року, також має відомості про її сімейний стан, а саме про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_7 шлюбу з ОСОБА_2 , 1947 року народження.

Оскільки без встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ) та її батьком, та факту того, що ОСОБА_2 за життя був чоловіком ОСОБА_3 , заявнику не можливо реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті батька та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, шо мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту укладання шлюбу між її батьками та факту родинних зв`язків між померлим та ОСОБА_1 , має юридичне значення для заявника та від встановлення вищезазначених фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника.

Розбіжності в документах батьків призвели до таких же помилок і в її документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано хто її батьки, та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого рідного батька, а і на факт шлюбу батьків. Факт родинних стосунків заявника та її батька підтверджується наявними архівними документами. Вона вирішила упорядкувати документи свої і родини, звернулася до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і батьків для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Тому для упорядкування документів і вирішення питань з майном та інш., документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що дійсно заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьком є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років помер батько заявника - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 червня 2018 року, яке видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія НОМЕР_1 . Заявник та її мати ОСОБА_3 звернулися до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та чоловіка ОСОБА_2 , на підставі яких державним нотаріусом було заведено спадкову справу №659/2018, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2018 року ОСОБА_3 (дружина померлого) у відповідності до ст. 1241, ч. 2 ст. 1274 Цивільного кодексу України відмовилась від прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2 на користь іншого спадкоємця за законом, доньки спадкодавця ОСОБА_1 . Після укладання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник змінила дівоче прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська 20 серпня 1988 року серія НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її батька.

Постановою від 29 січня 2019 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що не можливо встановити факт того, що заявниця є дочкою померлого, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) серія НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 в графі "батько" вказаний ОСОБА_6 , а свідоцтво про смерть від 19 червня 2018 року серія № НОМЕР_4 видано на ім`я ОСОБА_2 , тобто через наявність різних по батькові зазначеного в документах, неможливо встановити родинні відносини померлого ОСОБА_2 з заявником ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2004 року встановлено факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , архівної довідки від 17 жовтня 2003 року, виданої 27 січня 2004 року за вх. №27 Центральним архівом Міністерства оборони м. Подольська, Московської області, на ім`я ОСОБА_6 . Також зазначеним рішенням встановлені й наступні обставини, факти: "В 1963 році при отриманні ОСОБА_7 паспорту, Каховським РО Херсонської області була допущена помилка і в графу паспорту "по батькові" був здійснений запис як " ОСОБА_8 " замість " ОСОБА_9 ". Отже, на підставі цього помилкового запису в паспорті, ОСОБА_2 надавалися документи з зазначенням його по батькові як " ОСОБА_8 ". В підтвердження вищевикладеного свідчать ті факти, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Велико-Половецьке, Сквирського району, Київської області, де його по батькові записано як " ОСОБА_8 ". Крім того, в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є запис в графі "Батько" - ОСОБА_6 . В актовому запису про народження № 203 від 06 грудня 1947 року, виданої відділом РАГС Каховського районного управління юстиції Херсонської області і Свідоцтва про народження в графі "по батькові" є запис " ОСОБА_9 ". Таким чином, з наданих письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , це одна й та сама особа".

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, документи і факти родинних зв`язків заявника і її батьків не оспорюються, не викликають сумніву і вважаються доведеними. Розбіжності в документах батьків (особливо батька) призвели до таких же помилок і в її свідоцтві про народження, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано хто його батьки, та архівні документи про дідуся. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого рідного дідуся, а і на відновлення національності. Факт родинних стосунків заявника та її батька підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном іа інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з батьком мають спільне прізвище (до шлюбу заявника), мешкали в одній області, населеному пункті, родинні стосунки їх як батька і дочки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження, паспортні дані, довідки цивільного і військового архівів, ради та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ, імені заявника та батьків в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження і шлюб) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, відділи РАЦС та інш.) або відсутність таких даних через об`єктивні причини не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та встановити факт того, що 23 вересня 1967 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був укладений шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району, Київської області був зроблений запис за № 22.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт того, що 23 вересня 1967 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був укладений шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району, Київської області був зроблений запис за № 22.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2019 року.

Суддя -