Справа № 188/1014/19
Провадження № 2/188/452/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Олійник В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача , в якому викладає фактичні обставини справи , правове обгрунтування та зазначає про наступне.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 1413254 від 05.09.2003 року його дружина ОСОБА_2 має у приватній власності квартиру АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2000 року вони спільно проживають у вищенаведеній квартирі, а 31.03.2000 року уклали договір купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_2 на придбання такої квартири.

Поруч з вищенаведеним багатоквартирним будинком знаходиться ряд гаражів, які є безгосподарськими та її займали власники квартири цього будинку. Такі гаражі було розділено без жодних документів за власниками квартир розташованих поруч багатоповерхових будинків. В 2000 році він зайняв один з гаражів, привів до порядку і саме з того часу постійно використовує його та земельну ділянку при ньому, на власний розсуд, при цьому користуючись, розпоряджаючись та володіючи таким нерухомим майном одноосібно.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.07.2019 року складеного депутатом органу місцевого самоврядування підтверджується той факт, що він понад 10 років ( з 2000 року ) добросовісно заволодів гаражем по АДРЕСА_2 , який є безгосподарським, провів його реконструкцію на власний розсуд, сплачує за використану електроенергію за місце розташування гаражу, розпоряджається земельною ділянкою на якій розташовано такий гараж, тобто такі факти свідчать про те, що він у повному розмірі користується, володіє та розпоряджається нерухомим майном на власний розсуд на протязі останніх більш як 10 років. Правові підстави щодо володіння спірним гаражем у нього відсутні.

Претензій щодо його прав на вищенаведене нерухоме майно з 2000 року та по цей день до нього ніхто не пред`являв, тобто його володіння, користування та розпорядження нерухомим майном є відкритим та беззаперечним.

Отже , відповідно до вищенаведених обставин та письмових доказів, що додано цього позову, він починаючи з 2000 року добросовісно заволодів нерухомим майно, яким є гараж АДРЕСА_3 , - право на який не зареєстровано ні за однією з осіб відповідно до вимог чинного законодавства, тобто є без господарським, і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш як десяти років, та користувалась ним, а також ніхто йому не перешкоджає у розпорядженні таким майном, не заперечує щодо такого розпорядження, що є підставою для визнання права власності за ним на таке нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до вимог чинного законодавства, але таке визнання не можливо без судового втручання, адже саме такої форми визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю чинне законодавство і передбачає.

Враховуючи, що у об`єкта нерухомого майна, право на який є предметом цього позову, власник відсутній (воно є без господарським) ним заявлено позов до Петропавлівської селищної, як органу, уповноваженому управляти майном територіальної громади, де розташовано спірний об`єкт нерухомого майна.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що він поніс на час подання позову складає витрати на сплату судового збору в розмірі 768, 40 гривні. Інші витрати по справі ним не плануються.

Позивач стверджую, що на цей час не подано іншого позову до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, щодо гаража по АДРЕСА_2 .

Просить суд визнати за ним , тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.к.п.п - НОМЕР_1 , в порядку набувальної давності право власності на гараж , розташований за адресою : АДРЕСА_3 .

Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач своєї позиції з приводу предмета позову свою думку не висловив.

Суд ухвалив справу розглянути без участі сторін .

Судом встановлено , що згідно Акту обстеження індивідуального гаражу від 25.07.2019 р. , складеного депутатом Петропавлівської селищної ради індивідуальний гараж , що розташований за адресою : АДРЕСА_3 за даними Павлоградського МБТІ та Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно , ні за ким не зареєстровано та не числиться. Також зазначається , що ОСОБА_1 з 2000 р. користується даним гаражем , використовує його для зберігання свого транспортного засобу , провів реконструкцію , сплачує електроенергію …

Рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради від 27.12.2018 р. спірному гаражу присвоєно поштову адресу- АДРЕСА_3 .

Висновком ТОВ " Земля і право " зазначається , що ринкова вартість гаражу загальною площею 59.4 кв. м. , що знаходиться за адресою Дніпропетровська область АДРЕСА_2 / АДРЕСА_4 становить 48283 грн.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно п.1 ч.2ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) .

Таким чином , приймаючи рішення про задоволення позову , суд враховує ту обставину , що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено .

Як встановлено судом , спірним нерухомим майном позивач добросовісно заволодів після купівлі квартири у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 . Згідно типовим проектам до кожної квартири було запроектовано господарську будівлю і в даній ситуації даною будівлею є спірний гараж .

Спору щодо даного нерухомого майна немає.

Крім того ,відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача , свідчить , що останній визнає позов і дана позиція не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України та у відповідності до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання відповідачем позову може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в тому випадку, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача ).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК України ) .

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Таким чином , позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок надав суду достатньо доказів , а тому позов підлягає задоволенню.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст ст. 4, 5, 13, 81, 141 206, 263-265, 354 ЦПК України , ст.344 , 397 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.к.п.п - НОМЕР_1 , в порядку набувальної давності право власності на гараж , розташований за адресою : АДРЕСА_3 .

Відповідача звільнити від сплати судових витрат , які поніс позивач при розгляді справи .

Копію рішення невідкладно направити сторонам .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Петропавлівський районний суд. Особи , які були відсутні під час прийняття судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з часу отримання його копії .

Суддя М. П. Полубан