Справа № 462/300/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судових засідань: Баран П.Д.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

адвокат Дзямко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Будівельної корпорації Ріел про стягнення упущеної вигоди, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та збитків, -

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до приватного підприємства «Будівельна корпорація «Ріел» та просять стягнути на користь ОСОБА_1 - 134 тис. грн. упущеної вигоди, 20 тис. грн. моральних збитків, 37 334,97 грн. збитків, та на користь ОСОБА_2 - 134 тис. грн. упущеної вигоди, 20 тис. грн. моральних збитків, 37 334,97 грн. збитків, 7 тис. грн. адвокатських послуг.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 11 жовтня 2016 року між ПП «Будівельна корпорація «Ріел`та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Згідно п.1.1. вказаного договору: «Сторони зобов`язуються до 30 червня 2017 року укласти договір Купівлі продажу нежитлового приміщення № 20 секції «Е», перша черга будівництва, загальною орієнтовною проектною площею 83,75 кв.м., що знаходиться в цокольному поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 . О АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 »

04 листопада 2016 року між ПП «Будівельна корпорація «Ріел», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про заміну сторони у попередньому договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення. Згідно якого ОСОБА_1 , передала а ОСОБА_2 прийняла на себе 1/2 частину прав та обов`язків покупця сторони у попередньому договорі.

28 лютого 2018 року укладено договір купівлі-продажі нежитлового приміщення, відповідно до якого, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 купили в рівних частках, а саме в 1/2 ідеальній частці, нежитлове приміщення № 168г цокольному поверсі багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Упущену вигоду позивачі обґрунтовують тим, що 17 травня 2017 року (оскільки в тексті самого договору зазначено дату «17 травня грудня 2017 року» представником позивача заявлено що мало місце технічна помилка і вірною є дата 17 травня 2017 року) між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладено попередній договір про наступне укладення договору оренди нежитлового приміщення, згідно якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на протязі року, тобто з 01 липня 2017 року до 01 липня 2018 року зобов`язуються укласти з ФОП ОСОБА_4 , основний договір на умовах, передбачених попереднім договором, про надання ФОП ОСОБА_4 у строкове платне користування нежитлове приміщення № 20 секції «Е», перша черга будівництва, загальною орієнтовною проектною площею 83,75 кв.м., що знаходиться в цокольному поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 . ОСОБА_3 ,8 у м. АДРЕСА_3 . Місячна орендна плата узгоджена сторонами у розмірі 33 500 грн. Термін оренди буде становити 2 роки, починаючи з дня підписання основного Договору оренди приміщення та акту приймання передачі майна.

Розмір упущеної вигоди позивачі обґрунтовують не отриманим доходом, з покликанням на ст.ст. 22, 623 ЦК України та ст.ст. 224,225 ГК України, в результаті несвоєчасного підписання приватним підприємством «Будівельна корпорація «Ріел» основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, з липня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 268 тис. грн..

Штрафні санкції позивачі визначають з покликанням на вимоги ч.2 ст.1214 ЦК України, ч. 1 ст. 230 ГК України, виходячи з суми упущеної вигоди, в розмірі 48 306,08 грн., інфляційні збитки в сумі 21 011,20 грн., суму відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 5 352,66 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_2 визначає в розмірі 30 тис. грн. та обґрунтовує неотриманням додаткового та запланованого доходу від здачі в оренду нежитлового приміщення, в результаті чого змушена була відмовитись від необхідних для життєдіяльності продуктів, з метою економії коштів для навчання дитини, відмовитись від запланованої поїздки на море, пережила негативні переживання та спогади, тривогу, порушення сну.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_1 визначає в розмірі 20 тис. грн. та обґрунтовує неотриманням додаткового та запланованого доходу від здачі в оренду нежитлового приміщення, в результаті чого змушена була відмовитись від запланованої поїздки на море, моральні страждання спричинили негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу та інше.

Позивачі просять стягнути з відповідача 1998,50 грн. судового збору кожній, також позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 тис. грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дзямко С.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі просить їх задоволити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач подав на адресу суду відзив на позовну заяву, позов заперечив, представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з мотивів недоведеності позивачами реальності отримання такого прибутку в результаті неправомірних дій відповідача, та як наслідок необґрунтованість решти позовних вимог щодо штрафних санкцій, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що -

11 жовтня 2016 року між приватним підприємством «Будівельна корпорація «Ріел» та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір купівлі продажу нежитлового приміщення, згідно п.1.1. якого передбачено, що сторони зобов`язуються до 30 червня 2017 року укласти Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 20 секції «Е», перша черга будівництва, загальною орієнтовною проектною площею 83,75 кв.м., що знаходиться в цокольному поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_3 .

4 листопада 2016 року між приватним підприємством «Будівельна корпорація «Ріел», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір про заміну сторони у попередньому договорі, згідно якого ОСОБА_1 , передала а ОСОБА_2 прийняла на себе 1/2 частину прав та обов`язків покупця сторони у попередньому договорі.

17 травня 2017 року між позивачами та ФОП ОСОБА_4 укладено Попередній договір про наступне укладення договору оренди нежитлового приміщення, згідно п.1.1 якого ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на протязі року, тобто з 01 липня 2017р. до 01 липня 2018 року зобов`язуються укласти договір оренди нежитлового приміщення № 20 секції «Е», перша черга будівництва, загальною орієнтовною проектною площею 83,75 кв.м., що знаходиться в цокольному поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 . АДРЕСА_5 ОСОБА_3 , 8 АДРЕСА_3 . Згідно п. 1.2 визначено розмір орендної плати в сумі 33500 грн. щомісячно. Згідно п. 4.4 зазначеного договору у разі коли договір оренди не відбудеться, з причин незалежних від сторін орендодавці зобов`язуються повернути орендарю авансовий платіж.

28 лютого 2018 року між відповідачем та позивачами було укладено Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме купили в рівних частках, а саме в 1/2 ідеальній частці, нежитлове приміщення № 168г, загальною площею 83,6 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Як визнано в судовому засіданні сторонами, зміна адреси нежитлового приміщення зазначена у вище зазначених договорах пов`язана з його процедурою реєстрації такого приміщення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині щодо стягнення упущеної вигоди, суд враховує, що відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Такий правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Аналізуючи та оцінюючи дії сторін Попереднього договору про наступне укладення договору оренди, суд приходить до висновку що такі не відповідають вимогам ч. 5 ст.203 ЦК України, а саме незважаючи на настання реальної можливості розпорядитись нерухомим майном (нежитловим приміщенням) з моменту укладення Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.02.2018р., в межах строків визначених п.1.1 Попереднього договору про наступне укладення договору оренди, зі сторони позивачів не було вжито реальних дій щодо укладення такого договору оренди з ФОП ОСОБА_4 . Не вживались і такі дії зі сторони ОСОБА_4 . Крім цього, як визнано в судовому засіданні, ОСОБА_1 , авансовий платіж, як це передбачено п. 4.4. цього договору, не сплачувався, в судовому порядку з приводу не виконання умов договору жодна зі сторін не зверталась.

Виходячи з вище викладеного суд не вбачає дій спрямованих на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, тобто отримання вигоди від оренди нерухомого майна, від так підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди не має.

Як наслідок, відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог, які презумуються задоволенням позовної вимоги щодо стягнення упущеної вигоди.

А тому, керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Будівельної корпорації Ріел про стягнення упущеної вигоди, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 22 липня 2019 року.

Суддя Р. О. Борняк