Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа №226/1657/18

провадження № 61-8132ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа - Мирноградська міська рада, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від

12 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанови Донецького апеляційного суду від 12 березня 2019 року задоволено. Поновлено заявнику строк на касаційне оскарження судових рішень. Касаційну скаргу було залишено без руху, надано строк до 17 травня 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, мотивоване тим, що у зв`язку з недостатнім розміром доходу вона позбавлена можливості сплатити судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір». Зазначає, що предметом спору у цій справі є захист її трудових прав, а сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги є суттєвою за її фінансових можливостей.

Ухвалою Верховного суду від 20 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 12 липня 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 втретє подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ті ж обставини, які вже були предметом розгляду Верховного Суду, інших доказів на підтвердження скрутного майнового стану не надала.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної полум`я сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обргунтовується рівень її майнового стану.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, ураховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оскільки ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, клопотання про звільнення від сплати судового збору, задоволенню не підлягає.

Отже, недоліки касаційної скарги зазначені в ухвалі Верховного Суду від

25 квітня 2019 року, станом на 05 вересня 2019 року заявник не усунула.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скаргина рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 березня 2019 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 березня 2019 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик