Справа № 130/383/19
Провадження № 22-ц/801/1769/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 рокуСправа № 130/383/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

секретар : Шевчук К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Кучера В.М. та представника відповідача адвоката Лавренчука А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 130/383/19 за позовом ОСОБА_1 до Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин і визначення додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сенько Л.Ю. в залі суду 12.50 год., повне судове рішення складено 07.06.2019 року ,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що рідний брат діда позивачки ОСОБА_1 по лінії батька, ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер в м. Жмеринка 09.07.2014року, залишивши у спадщину земельну ділянку (пай) розміром 4,16 умовних кадастрових гектарів. Вперше про це вона дізналась лише весною 2017 року від односельців та розпочала збір документів на підтвердження родинних відносин із померлим. Позивачка не знала членів своєї родини по лінії батька, оскільки її батько та рідний дід батьків батько ОСОБА_3 , померли ще коли вона була дитиною.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на земельну ділянку, пред`явивши наявні у неї докази родинних відносин зі спадкодавцем, однак їй усно було відмовлено через брак доказів родинних відносин зі спадкодавцем та рекомендовано звернутись до суду.

Далі рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 30.05.2018 року було встановлено факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4 , і після цього позивачка повторно звернулась до нотаріальної контори, однак 24.07.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини.

В подальшому вказане рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2018 року, як і рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.10.2018 року про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , були скасовані через наявність у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спору про право.

Позивачка вважає себе спадкоємцем четвертого ступеня споріднення п`ятої черги спадкоємців, а ОСОБА_2 спадкоємцем п`ятого ступеня споріднення.

Встановлення того факту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були рідними братами, а позивачка є двоюрідною онукою спадкодавця ОСОБА_4 , необхідно їй для оформлення права на спадщину ОСОБА_4 , яка складається з вищезазначеної земельної ділянки.

Причиною пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в строк до 09.01.2015 року ОСОБА_1 вказала обставини, що про смерть ОСОБА_4 , як і про його існування взагалі, вона дізналась лише у 2017 році і з того часу вона розпочала займатися підтвердженням вказаних родинних відносин, звертаючись до нотаріуса та в суд. Вищевикладені обставини позивачка вважає поважними причинами пропуску строку для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, визначеного ч.3 ст. 1272 ЦК України, з огляду на які і просила суд визначити їй додатковий строк.

Таким чином, позивачка у своїй позовній заяві просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринці, є рідним братом її діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Тарасівці Жмеринського району Вінницької області, а позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_4 ; визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тривалістю у три місяці після набрання чинності судовим рішенням у даній справі.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року позов задоволено. Вирішено: встановити факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Жмеринка Вінницької області є рідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є двоюрідною внучкою ОСОБА_4 ; визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк тривалістю три місяці після вступу рішення в законну силу для подання письмової заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Жмеринка Вінницької області.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.06.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто позовну вимогу щодо встановлення заявлених юридичних фактів без жодних доказів позивача, які могли б підтвердити неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через недоведеність факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, тим самим, задовольним зазначені вимоги передчасно. Щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, апелянт посилається на п.24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та вважає, що суд задовольнив дану позовну вимогу з порушенням зазначеної правової норми.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно частин першої п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним правовим вимогам.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком зазначений - ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_7 . (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 06.10.2013 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 (батько позивачки) народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Тарасівка Жмеринського району. Його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (а.с. 9).

Згідно копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 (місцем його народження вказано «Росія») помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 10.07.2014 року (а.с. 10,11,12).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва» (а.с. 13).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Карантон Тимітонського району Якутії, що вбачається із копії паспорта, виданого 13.07.1998 року Жмеринським РВ УМВС України (а.с.15).

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дійсно знаходився на утриманні та повному державному забезпеченні в Жмеринському психоневрологічному будинку-інтернаті з 15.09.1998 року по 09.07.2014 року, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа за №59626974 ; номер у нотаріуса - 248/2016 (а.с.17).

Постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С. від 24.07.2018 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , у зв`язку із пропуском строку для подання заяви нею про прийняття спадщини (а.с. 18).

Відповідно до копії спадкової справи №248/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , дана спадкова справа була відкрита за заявою ОСОБА_2 від 10.10.2016 року.

У цій заяві від 10.10.2016 року вказано, що ОСОБА_2 приймає спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року (а.с. 41 зворот). Зазначеним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року ОСОБА_12 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 44-45).

Закінчується спадкова справа за №59626974 з номером у нотаріуса - 248/2016, копією рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 травня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Потоківська сільська рада Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, яким встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ніякі дії до спадкового майна ОСОБА_4 у цій спадковій справі не вчинялися . (а.с.50).

Як уже було заначено, в подальшому рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 травня 2018 року, як і рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.10.2018 року про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , були скасовані через наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спору про право, Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року у справі №130/2371/17 та відповідною Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року у справі №145/1039/18 (а/с 20-30).

Крім того, судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були рідними братами.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції вірно застосував до них норми ст. ст. 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»; ч.1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" за № 5 від 31.03.1995 року, а також ст. ст. 81, 264, 265, 293, 315, 354 ЦПК України та дійшов правильного висновку, що факти які просить встановити представник позивача, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Апелянт у своїй апеляційній скарзі не заперечує самого факту родинних відносин позивачки з ОСОБА_4 , лише вказує на те, що вона не надала суду доказів, які могли б підтвердити неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через недоведеність факту родинних відносин між нею та спадкодавцем. Таким чином, наявність родинних зв`язків між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_4 нічим не спростовується.

Щодо твердження апелянта, що судом першої інстанції розглянуто позовну вимогу щодо встановлення заявлених юридичних фактів без жодних доказів позивача, які могли б підтвердити неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через недоведеність факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, тим самим, задовольнив зазначені вимоги передчасно, то воно безпідставне, з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже, встановлення факту родинних відносин можливе лише в суді.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" за № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Таким чином, навіть якби у позовних вимогах йшла мова про неправильності запису в актах громадянського стану, і цю неправильність потрібно було б усунути для підтвердження факту родинних відносин, то і в цьому випадку позивач має право звернутися не в органи реєстрації актів громадянського стану, а у суд.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України вказує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормою ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Так, як заповіт, у даному випадку, відсутній, мова йде про спадкування за законом.

Позивачка претендує на право на спадкування у порядку п`ятої черги спадкоємців за законом, відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України, а саме, як інша родичка спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Саме такі родинні відносини встановлені рішенням суду першої інстанції.

З огляду на викладене, твердження апелянта про передчасність рішення суду першої інстанції суперечать вищевказаним правовим нормам та не спростовує оскаржуваного рішення.

Твердження представника апелянта, що державний нотаріус Антал Л.С. при ухваленні Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.07.2018 року не з`ясовував питання родинних стосунків ОСОБА_1 , як спадкоємця та ОСОБА_4 , як спадкодавця, не відповідає дійсності, оскільки у вказаній Постанові (а/с 18) є посилання на копію рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2018 року у справі №130/2371/17, яким був встановлений факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_4 ( а/с20 НОМЕР_7 ).

На час винесення постанови державним виконавцем зазначене рішення суду мало законну силу, відповідно до норми ст. 273 ЦПК України. Коли ж Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року у справі №130/2371/17 рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2018 року було скасоване і заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин була залишена без розгляду, ОСОБА_1 і звернулася з даною позовною заявою.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що вказані позивачем причини пропуску строку для звернення з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини, є поважними, він теж відповідає вищезазначеним встановленим обставинам та застосованим правовим нормам, оскільки у позові йде мова про те, що позивачка взагалі не знала про існування свого двоюрідного діда спадкодавця ОСОБА_4 через те, що він є родичом по її батькові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , коли позивачці було лише чотири роки ( а/с 7, 10). ЇЇ рідний дід ОСОБА_3 помер ще раніше у 1996 році, коли ОСОБА_1 був лише один рік від народження. Сам же спадкодавець ОСОБА_4 , як видно з відповіді на адвокатський запит на а/с 16, знаходився на утриманні та повному державному забезпеченні в Жмеринському психоневрологічному будинку-інтернаті з 1998 року і до смерті ( а/с 7, 11).

Отже, доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій; власного тлумачення апелянтом вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин, тому вони не спростовують рішення суду першої інстанції. Крім того, вказані твердження апелянта, були зазначені ним у відзиві на позовну заяву та судом першої інстанції надано їм правову оцінку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують даного рішення тому, в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук