Ухвала

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 156/505/17

провадження № 61-44365св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Лесько А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги на постанову апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року у складі суддів: Матвійчук Л. В., Русинчука М. М., Федонюк С. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку та часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позов мотивований тим, що 12 липня 1982 року він уклав шлюб із ОСОБА_4 і з того часу постійно проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він зареєстрований з 1984 року. Згідно записів погосподарської книги вказаний будинок було взято на погосподарський облік і віднесено до суспільної групи - колгоспний двір, де станом на 15 квітня 1991 року, разом з іншими, був зареєстрований і він. Тому, на дату набрання чинності Законом Української РСР «Про власність» від 15 квітня 1991 року, кожному із членів господарства належало по 1/6 частини житлового будинку та господарських будівель. Проте, станом на 24 січня 2017 року власником вказаного будинковолодіння є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнень, просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 13 грудня 2011 року Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області № 2830, в частині права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Зустрічний позов мотивований тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , який зареєстрований у будинку, до складу його сім`ї не входить, а є колишнім чоловіком його покійної сестри. Вказував, що з 2013 року відповідач не проживає в зазначеному будинку, матеріальної участі в утриманні будинку, прибудинкових споруд не бере.

Посилаючись на викладені обставини просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 29 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та знято його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 29 березня 2018 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття з реєстрації за місцем проживання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено. В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття з реєстрації за місцем проживання відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , просить скасувати постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про залишення без розгляду та повернення касаційної скарги та про повернення сплаченої суми судового збору.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла повторна заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про залишення без розгляду та повернення касаційної скарги та про повернення сплаченої суми судового збору.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про залишення касаційної скарги без розгляду та повернення її заявнику. Вказана заява посвідчена головою Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області А. Сапожник.

Зі змісту вказаних заяв вбачається, що ОСОБА_2 відмовляється від касаційної скарги на постанову апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року у зв`язку із мирним вирішенням спору.

Статтею 398 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.

Наслідки прийняття судом відмови від касаційної скарги, передбачені зазначеною нормою, заявнику відомі, про що зазначено в його особистій заяві від 30 травня 2019 року.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Ураховуючи те, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження, наявності підстав, передбачених частиною п`ятою статті 206 ЦПК України, не встановлено, вказана заява підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Також представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у вищезазначених заявах просить повернути судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280 грн за квитанцією від 13 вересня 2018 року за подання касаційної скарги на зазначене судове рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ураховуючи викладене, клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про повернення судового збору, сплаченого, за подання касаційної скарги, підлягає задоволенню з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтею 398, пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги й повернення судового збору задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від касаційної скарги на постанову апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року.

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,від касаційної скарги на постанову апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання закрити.

Зобов`язати УДКСУ у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 280 грн (одна тисяча двісті вісімдесят), що внесений згідно квитанції № 0.0..1 від 13 вересня 2018 року на розрахунковий рахунок 6007, одержувач - УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 060)».

Копію ухвали та квитанцію № 0.0..1 від 13 вересня 2018 року направити ОСОБА_2 .

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

А. О. Лесько