Провадження № 2/243/1692/2019
Справа № 243/4466/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гусинського М.О.,

при секретарі Моїсеєвої О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі № 12 Слов`янського міськрайонного суду в м. Слов`янську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з він перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення шлюбних відносин позивач не заперечував про того, щоб син залишився проживати з відповідачем. За рішенням суду, яке набрало чинності 17.10.2016 року, позивач виплачує на утримання сина аліменти. На теперішній час відповідач привела сина по місцю проживання позивача та заявила, що вона не бажає, аби в подальшому син проживав з нею, вважає, що хлопчика повинен виховувати батько а не мати.

Оскільки відповідач не бажає, щоб син проживав з нею, не бажає займатися його вихованням та піклуватися про нього, позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним. Позивач постійно спілкувався з сином, проводив з ним час, забирав його до себе на вихідні дні, у них є взаєморозуміння, їх спільний син бажає проживати із ним. Також, позивач працевлаштований і має стабільний дохід. Наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні її прав та обов`язків щодо їх сина, якщо вона бажає їх виконувати, позивач не має.

На підставі викладеного просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити в частині визначення місця проживання дитини із батьком, від вимоги в частини стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відмовилися (чим змінили розмір своїх позовних вимог), справу просили розглянути за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, з вимогами позивача в частині визначення місця проживання дитини разом із батьком не заперечує, але заперечує проти вимоги позивача стягнути з неї судові витрати, враховуючи її тяжку хворобу, інвалідність ІІ групи та дороге лікування.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника третьої особи, рішення винести на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ООтП Слов`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі з наступного:

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2016 року, шлюб, зареєстрований 13 грудня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 506, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було розірвано (а.с.33).

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.08.2015 року (а.с.6).

Згідно з актом про фактичне місце проживання, складеним 19.04.2019р. керівником комітету мікрорайону «Словважмаш», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у власника ОСОБА_5 (а.с.7).

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (Довідка МСЕК серії АВ НОМЕР_2 0913727) (а.с.26).

Відповідно до ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Крім того, суд враховує заяву відповідача про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини разом із ним.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов, визнаний відповідачем, підлягає задоволенню.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , повністю відповідає інтересам малолітньої дитини, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з батьком не розлучає її з матір`ю, оскільки вона не обмежена у своєму праві на спілкування з сином, виявлення до нього турботи та на участь у його вихованні.

Позивач не наполягав на відшкодуванні понесених ним судових витрат за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 160-161 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 29 серпня 2019 року.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду М.О. Гусинський