КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 759/13168/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8686/2019
Головуючий у суді першої інстанції: П`ятничук І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

2 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11 серпня 2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом останньої у заяві.

Також зазначив, що ОСОБА_1 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку із чим, станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість в загальній сумі 114640 грн. 12 коп., яка складається з наступного: 3585 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 111054 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У зв`язку із викладеним, просив суд стягнути ОСОБА_1 користь Банку заборгованість за Договором в загальній сумі 114640 грн. 12 коп., та судовий збір в сумі 1762 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №б/н від 11 серпня 2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Також з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором, станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість в загальній сумі 114640 грн. 12 коп., яка складається з наступного: 3585 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 111054 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 зазначено, що остання просить надати картку «платіжна картка Кредитка «Універсальна, зазначений бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» в даній анкеті-заяві не зазначено. Також слід зазначити, що дана анкета заява підписана відповідачем 11.08.2011 р., тоді як в позовній заяві позивач посилається на анкету заяву від 11.01.2011 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п.п.2.1.1., Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку (використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк»), Пам`ятка Клієнта/Довідка про умовах кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карток (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненого та підписаного Клієнтом. Випуск Картки та відкриття її рахунку здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.1. вищевказаних Умов, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, вид якої зазначений у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Картки, зазначена у Заяві.

У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язання зі сплати відсотків за користування Кредитом, в розмірі вказаному в Пам`ятці Клієнта/Довідці об умовах кредитування та Тарифах,

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір № б/н від 11 січня 2011 року, не відповідає, визначеній Умовами і правилами надання банківських послуг формі, оскільки має лише три його складові - заяву, витяг з тарифів та Умови і правила надання банківських послуг, Пам`ятку клієнта з підписом відповідача/Довідку об умовах кредитування, яка відповідно до Умов є частиною Договору, позивачем не надано та не вказано чи є Пам`ятка клієнта/Довідка об умовах кредитування одним документом чи це є два різних документа.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір, що сторонами не заперечується, відповідач користувалась кредитними коштами, останній платіж здійснено 14 жовтня 2013 року.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість в загальній сумі 114640 грн. 12 коп., яка складається з наступного: 3585 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 111054 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами погоджено строк виконання зобов`язання по поверненню кредиту до 11 серпня 2012 року, а також порядок виконання зобов`язань - щомісячними платежами, які підлягають сплаті з 21 по 28 число кожного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку протягом строку кредитування.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, прострочення виконання зобов`язання є його порушенням і позивач набуває право на звернення до суду щодо кожного чергового платежу, сплату якого не здійснено позичальником у встановлені договором строки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з руху коштів по картці, що міститься в матеріалах справи, за період дії договору відповідачем останній платіж здійснено 14 жовтня 2013 року(а. с.122).

Строк дії картки до 30 квітня 2015 року (а.с. 127).

Позивач звернувся з позовом до суду 17 липня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, якщо позовна давність сплила щодо основної вимоги, то позовна давність сплила також щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, у постанові Верховного Суду від 27 червня 20198 року № 61-8708св18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 200/11343/14-ц від 17 квітня 2018 року зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 2 жовтня 2018 року, відповідач звернулась до суду із відзивом у якому зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як перебіг строку позовної давності почався 31 серпня 2013 року, а позовними вимогами представник Банку звернувся лише 17 липня 2018 року, тобто через п`ять років.

Отже, враховуючи, що картка була дійсна до 30 квітня 2015 року включно, а позивач звернувся до суду 17 липня 2018 року, пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не повне з?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді