Справа № 189/1404/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27.08.2019 року смт. Покровське Покровського району

Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської об`єднаної територіальної громади Покровського району, служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить надати дозвіл неповнолітній дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виїзд/ в`їзд за межі держави Україна до Російської Федерації, Туреччини, а також на виїзд/в`їзд через лінію розмежування до зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, в супроводі матері - ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 до повноліття дитини; надати позивачці дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду/в`їзду або супроводу за кордон малолітнього ОСОБА_3

Подана заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно вимог ст.27 ч.1 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно позову відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року, розпорядженням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», змінено підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення АТО місцевим загальним та апеляційним судам: справи, підсудні Ленінському районному суд міста Донецька мають розглядатися Дзержинським міським судом Донецької області (місцезнаходження: м. Торецьк, вул. Дружби, 4 Донецької області, 85200).

В матеріалах позову відсутні докази, що на даний час відповідач фактично проживає чи є переміщеною особою у Покровському району Дніпропетровської області, отже, відсутні докази, що справа територіально підсудна Покровському районному суду Дніпропетровської області.

Окрім вищенаведеного, слід звернути увагу позивача на нормативно-правові акти України, які регулюють відносини з приводу надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон та враховуючи їх привести позовні вимоги у відповідності до них.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до пп.1 п.4 вказаних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Відповідно до п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ ( керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» № 222 ог від 14.04.2017, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (в редакції розпорядження від 07 лютого 2018 року № 79-2018-р) Донецька та Луганська області належать до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Багаторазові перетинання лінії зіткнення, створюють загрозу для життя та здоров`я дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такий дозвіл суперечить ст. 3 Конвенції «Про права дітей», в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.

Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Зазначене узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 712/10623/17.

Позивачка фактично просить дозволити в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини без згоди і супроводу батька строком до досягнення дитиною повноліття, тобто, на 13 років, з дати винесення рішення.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини, без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов`язків одного з батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

В своїй позовній заяві позивач конкретно не вказала куди саме вона просить надати дозвіл та не обґрунтувала на який проміжок часу має намір виїхати з дитиною за кордон, а також не зазначила часу виїзду. Як вбачається з резолютивної частини позовної заяви, в ній позивачем не зазначена початкова та кінцева дата виїзду дитини за межі України, а також мета такого виїзду, просто зазначений перелік країн та зазначена тимчасово непідконтрольна Україні територія.

За таких обставин позовні вимоги підлягають уточненню, оскільки позивачем не зазначено початкова та кінцева дата виїзду/ в`їзду з території, що тимчасово не підконтрольна Україні, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, та за кордон, не зазначено мети виїзду за кордон, початкова та кінцева дата виїзду дитини за межі України, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Крім того, з зазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон.

В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди, що відповідач порушив її право, яке вона просить поновити.

Позивачка надає копію нотаріально посвідченого дозволу від 04.12.2018 року, наданого батьком, ставить його під сумнів і не обґрунтовує чому, чи намагалась вона скористатися цим дозволом або отримати інший.

Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має подавати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В даному випадку письмовий висновок щодо доцільності надання дозволу на в`їзд дитини не неконтрольовану територію без згоди та супроводу одного із батьків та виїзд з неконтрольованої території.

Оскільки позивач, ставить питання про фактичну або тимчасову зміну місця проживання дитини, то необхідна обов`язкова участь при розгляді даної справи органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, оскільки позов стосується прав та інтересів неповнолітньої особи.

Крім того, за вимогами СК України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто, по-перше, органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини - в судовому порядку. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду неповнолітньої дитини за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з викладеним позивачу пропонується надати докази проживання/реєстрації відповідача у Покровському районі Дніпропетровської області, надати висновок органу опіки та піклування, надати уточнену позовну заяву, в якій чітко визначити час та проміжок часу для виїзду дитини, країну, куди планується тимчасово виїхати, мету виїзду, надати докази, що батько відмовив у згоді на виїзд дитини.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської об`єднаної територіальної громади Покровського району, служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, роз`яснивши, що у разі невиконання умов ухвали у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною і повернена позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чорна О.В.