ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 386/23/19

провадження № 22-ц/4809/1242/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Розкішна», Голованівська районна державна адміністрація,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2019 року в складі головуючого судді Гут Ю. О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

08.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Розкішна» (далі ТОВ АК «Розкішна»), Голованівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження Голованівської районної державної адміністрації «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості агрофірми «Розкішне» у формі ТОВ № 876-р від 09.11.2004 року в частині оформлення за АФ «Розкішне» у формі ТОВ права власності на об`єкт нерухомості «Приміщення олійні» зазначений у п. 7 додатку до цього розпорядження, просила витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Розкішна» та передати власнику ОСОБА_1 нерухоме майно «Приміщення олійні», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в такому виді як будівля була на час захвату її ОСОБА_2 .

Позов мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 04.11.2003 року, після смерті ОСОБА_3 нею було набуто у власність майновий пай в розмірі 0.0013 %, що становить 3246 грн. 00 коп. загальному пайовому фонді КСП «Україна» села Свірневе Голованівського район Кіровоградської області, яке в подальшому було реорганізовано у СВК «Україна».

10.03.2006 року нею на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину було отримано Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективної сільськогосподарського підприємства, серія НОМЕР_1 на зазначений майновий пай загальному пайовому фонді КСП «Україна».

На початку 2003 року рішенням загальних зборів співвласників майна колишньої КСП «Україна» (СВК «Україна») пайовий фонд цього господарства було персоніфіковано між його колишніми членами. Майно було розділене в натурі методом жеребкування і передане особам, які мають на нього право, згідно актів прийому-передачі, що підтверджується листом голови Голованівської районної державної адміністрації № 5-122/1 від 15.08.2003 року.

Згідно акту приймання-передавання майна, яке переходило при персоніфікації майна КСП «Україна» від 13.05.2003 року, за результатами жеребкування на майновий пай, що належав за життя ОСОБА_3 , було виділено частину майна, у тому числі й частку в будівлі олійні, номінальною вартістю 844,00 грн.

Внаслідок персоніфікації майна КСП «Україна», інша частка будівлі олійні, номінальною вартістю 156,00 грн., була виділена на пай ОСОБА_4

29.09.2003 року між позивачем із ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнового паю, посвідчений сільським головою Свірнівської сільської ради, згідно якого вона набула у власність зазначену вище частку в будівлі олійні, номінальною вартістю 156 грн.

У зв`язку з набуттям у власність частки в «олійні», яка належала ОСОБА_4 , та успадкуванням частки у цій будівлі, що належала померлій ОСОБА_3 , позивач фактично стала єдиною особою, яка має усі права на цю будівлю, оскільки вона нікому не відчужувала, виділену їй у власність будівлю олійні та не мала наміру її відчужувати.

Оформити своє право власності на будівлю олійні вона не може через те, що в ній знаходиться обладнання, яке розпайоване між іншими співвласниками.

З даного приводу позивач у 2016 році звернулася до заступника голови Кіровоградської обласної державної адміністрації.

У відповідь на її звернення, отримано лист № ВП-30-Ков-06 від 21.04.2016 року, з якого відомо, що виділена їй на пай будівля олійні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в 2004 році була зареєстрована на праві власності за ТОВ АПК «Розкішна» на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 09.11.2004 року Голованівською районною державною адміністрацією.

Зазначене свідоцтво про право власності було видано ТОВ АПК «Розкішна» на підставі розпорядження Голованівської районної державної адміністрації «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості агрофірми «Розкішне» у формі ТОВ № 876-р від 09.11.2004 року. Відповідно до змісту вказаного розпорядження, було прийнято рішення про оформлення права власності на об`єкти нерухомості в с. Свірневе за АФ «Розкішне» у формі ТОВ згідно з додатком. При цьому у зазначеному додатку до цього рішення в п. 7 зазначено в тому числі «Приміщення олійні».

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Голованівської районної державної адміністрації «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості агрофірми «Розкішне» у формі ТОВ № 876-р від 09.11.2004 року в частині оформлення за АФ «Розкішне» у формі ТОВ права власності на об`єкт нерухомості «Приміщення олійні», зазначений у п.7 додатку до цього розпорядження.

Витребувано від ТОВ АПК «Розкішна» та передано ОСОБА_1 нерухоме майно «Приміщення олійні», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про витребування від ТОВ АК «Розкішна» та передачі ОСОБА_1 нерухомого майна «Приміщення олійні», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в такому виді як будівля була на час її захвату ОСОБА_5 (станом на 09.11.2004 року), та ухвалення у цій частині нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі: витребувати від товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Розкішна» та передати ОСОБА_1 нерухоме майно «Приміщення олійні», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в такому виді як будівля була на час її захвату ОСОБА_5 (станом на 09.11.2004 року).

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Позивач не погоджується з рішенням суду у зазначеній частині, оскільки суд не дав належної оцінки наданим нею доказам, а саме: ксерокопії фотознімків «Приміщення олійні», у порівняні за 2016 рік і станом на 2019 рік, з яких вбачається, як за період незаконного володіння «Приміщенням олійні» ТОВ АПК «Розкішна» змінювався стан будівлі у гіршу сторону. В будівлі «Приміщення олійні» вирвані двері, вікна, брама, пошкоджена підлога, вирваний лічильник, пошкоджена електропроводка, пробиті наскрізь стіни, витягнуті рами з склом, пошкоджений шифер. Неодноразово до суду подавались заяви (від 17.01.2019 р., від 15.05.2019 р,), в яких детально описувались усі пошкодження за час незаконного володіння приміщенням АПК «Розкішна».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Оскаржене судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори 04.11.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2763, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 майновий пай в розмірі 0.0013 %, що становить 3246 грн. 00 коп. в загальному пайовому фонді ВСК «Україна» села Свірневе Голованівського район Кіровоградської області, яке в подальшому було реорганізовано у СВК «Україна». (а.с.8-10).

10.03.2006 року на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективної сільськогосподарського підприємства, серія НОМЕР_1 , на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Україна» села Свірневе Голованівського району Кіровоградської області (а.с.11).

Як вбачається із відповіді Голованіваської районної державної адміністрації № 5-122/1 від 15.08.2003 року рішенням загальних зборів співвласників майна колишньої КСП «Україна» (СВК «Україна») пайовий фонд цього господарства було персоніфіковано між його колишніми членами та розділено в натурі шляхом жеребкування передано особам, які мали на нього право згідно актів прийому-передачі (а.с.20).

Згідно акту приймання-передавання майна, яке переходить при персоніфікації майна КСП «Україна» від 13.05.2003 року, за результатами жеребкування на майновий пай, що належав за життя ОСОБА_3 , було виділено певну частину майна, у тому числі й частку в будівлі олійні номінальною вартістю 844,00 грн, а інша частка будівлі олійні номінальною вартістю 156,00 грн. була виділена на пай ОСОБА_4 (а.с.12,14).

29.09.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу майнового паю, який посвідчено сільським головою Свірнівської сільської ради, згідно якого ОСОБА_1 набула у власність зазначену вище частку майнового паю вкладену в будівлю олійні, номінальною вартістю 156 грн (а.с.14).

Відповідно до розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №976-р від 09.11.2004 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості агрофірми «Розкішне» у формі ТОВ, на підставі пред`явлених документів агрофірмою «Розкішне» у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Довідки Свірнівської сільської ради, висновку Ульяновського КМБТІ, надано дозвіл на оформлення права власності на об`єкти нерухомості в с. Свірнево за АПФ «Розкішне» у формі товариства з обмеженою відповідальністю згідно з додатком. (а.с.31).

Згідно додатку до розпорядження голови Головіанівської районної державної адміністрації від 09.11.20104 року №876-р, перелік об`єктів нерухомості складав: критий тік, склад на току, будинок на току, криниця, огорожа, ЗАБ-40, приміщення диспетчерської, приміщення олійні, крупорушки, млина (а.с.32).

Відповідно до свідоцтва про право власності приміщення олійні, в цілому, розташоване в АДРЕСА_1 , належить Агрофірмі «Розкішне» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, на праві колективної власності і в цілому складається з приміщення олійні-крупорушки, млина. Свідоцтво видане на підставі розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації від 09.11.20104 року №876-р, та зареєстровано-записано в реєстрову книгу за №136/1, 09.11.2014 року Ульяновського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації. (а.с.159).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до п. 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року, який був чинним на день виникнення правовідносин, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Суд встановив, що у зв`язку з набуттям ОСОБА_1 у власність частки майна в приміщенні олійні, що належала ОСОБА_4 та успадкуванням частки у цій будівлі, що належала ОСОБА_3 , позивач стала єдиною особою та має усі права на спірну будівлю олійні.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльної Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вимогами ст.ст. 316, 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання сн майном.

Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно роз`яснень Верховного Суд України, викладених в п. 10 Постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" 06.11.2009 року №9, задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. ст. 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Суд першої інстанції встановив, що право власності на спірну будівлю набуто ТОВ АПК «Розкішна» на підставі незаконного розпорядження Голованівської районної державної адміністрації «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості агрофірми «Розкішне» у формі ТОВ № 876-р від 09.11.2004 року, яке в частині оформлення права власності на «приміщення олійні» підлягає скасуванню.

Спірна будівля олійні, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , має бути витребувана на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння відповідача ТОВ АПК «Розкішна» і повернута їй в натурі, що буде підставою для реєстрації за нею права власності на дану будівлю.

Проте, за відсутності належних і допустимих доказів щодо технічного стану спірного приміщення олійні на момент складання акту приймання-передавання майна, а саме на 13.05.2013 р., при персоніфікації майна КСП «Україна», а також на момент купівлі-продажу ОСОБА_6 у ОСОБА_4 частки майнового паю, що вкладена в будівлю олійні (29.09.2003 р.), суд обгрунтовано вважав недоведеною і безпідставною вимогу позивача щодо передачі нерухомого майна «Приміщення олійні» в такому виді, як будівля була на час її захвату ОСОБА_5 ( станом на 09.11.2004 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Посилання ОСОБА_1 на роздруковані нею фотознімки якихось приміщень і їх частин (а.с. 204-208) як на докази зміни стану спірного нерухомого майна є безпідставним, оскільки надані фото не відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності і достатності доказів.

Будь-які дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги позивача щодо технічного стану спірної будівлі олійні, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, питання щодо вчинення дій, направлених на перехід у володіння, користування спірного нерухомого майна ОСОБА_5 (не є учасником справи), не вирішувалось і виходить за межі позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права чи неправильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

С. А. Кіселик