Справа № 199/8320/18
№ 2/183/1389/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 29 квітня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 466. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Сторони не проживають разом понад 10 років. Відповідач давно має іншу родину. Також, донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач не бере участі матеріально в житті сім`ї, на зважаючи на те, що спільна дитина є інвалідом.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року, вищевказану цивільну справу передано на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року, по справі відкрито провадження.

В підготовче засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів, в якій вона просила стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на отримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 3 500.00 грн., також підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, у повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути у підготовчому засіданні без нього, позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 3 500,00 грн. та в частині розірвання шлюбу визнає в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2005 року (а.с. 7), від даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно зі ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відмічено, що зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує його добровільний характер.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В підготовчому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідності до ст.112 СК України, прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина;

-наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони у шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю, та знаходиться на її утримані.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, а з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісяця до досягнення донькою, повноліття, починаючи з дня подачі заяви про зменшення позовних вимог, тобто з 06 серпня 2019 року.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 81, 141, 223, 263, 265, ЦПК України, 110, 112, 180-182, 199 СК України, ЗУ «Про судовий збір» суд суд, -

у х в а л и в:

Зареєстрований шлюб 29 квітня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 466, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнути аліменти у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) 00 грн. щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06 серпня 2019 року до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.