Провадження № 2/761/283/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0884 та садового будинку АДРЕСА_2 , які належали останньому. За своє життя батько позивачки ОСОБА_3 заповіту не залишив. Іншими спадкоємцями за законом крім позивачки у ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та друга дочка ОСОБА_2 . З метою прийняття спадщини доньки померлого позивачка та відповідачка звернулись у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. При цьому, ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3 на користь дітей померлого, якими є позивачка та відповідачка у рівних частках кожній. 27.04.2016 року позивачка та відповідачка уклали договір про поділ спадщини, у якому погодили, що позивачці буде видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, а відповідачці на земельну ділянку та садовий будинок. З метою прийняття спадщини позивачка звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру з причин того, що право власності на неї не було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_3 , тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.11.2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 09.11.2017 року справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А.

Ухвалою від 21.02.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 01.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила та відзиву не подала.

Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_5 , помер у м.Київ у віці 67 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 .

Тобто, 14.09.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_3 , внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки ЖБК «Політ» від 02.02.2016 року, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 12.08.1974 року № 1350, є членом ЖБК «Політ». При цьому останнім 15.03.1990 року було повністю сплачено паєві внески за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст. 15 Закону УРСР «Про власність», який на той час був чинний, ОСОБА_3 , сплативши в повному обсязі свій пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , як член ЖБК «Політ», набув право власності на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за своє життя заповіту не залишив, а тому згідно з положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно до зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 крім позивачки є його дружина ОСОБА_4 та друга дочка ОСОБА_6 . З метою прийняття спадщини доньки померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких 04.02.2016 року було заведено спадкову справу № 115/2016, що підтверджується копією матеріалів вказаної спадкової справи та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.02.2016 року.

Як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 08.02.2016 року, остання відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3 на користь дітей померлого, якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках кожній. Також відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині.

27.04.2016 року позивачка та відповідачка уклали договір про поділ спадщини, у якому погодили, що позивачці буде видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , а відповідачці на земельну ділянку та садовий будинок.

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 .

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 27.04.2016 року ОСОБА_1 з причин того, що право власності на квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_3 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3

Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з пп.4.18 п.4 Глави 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 , як один із спадкоємців першої черги за законом, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька ОСОБА_3 , а також те, що між спадкоємцями шляхом укладення договору погоджено видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на праві приватної власності, при цьому, приймаючи до уваги, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з 14.09.2015 року, в передбаченому законом порядку, з незалежних від неї причин, вона не може оформити право власності на вказане спадкове майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: