Дата документу 06.08.2019 Справа № 331/4922/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4922/18
Провадження №22-ц/807/1968/19
Головуючий в 1-й інстанції Геєць Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКулабухова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2019 року, ухвалене в м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за підсудністю. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 15.04.2006 року по 23.05.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 23.05.2011 року шлюб розірвано. Рішенням суду від 05.08.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.07.2011 року і до повноліття дитини. Позивач посилаючись на те, що з лютого 2016 року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів, заборгованість по яким станом на 31.07.2018 року складає 32 458,53 грн., а пеня за період з лютого 2016 року по 31.07.2018 року становить 188 959,01 грн., при цьому посилаючись на вимоги ст. 194 СК України, просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 52 429,29 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2016 по 31.07.2018 року у розмірі 52 429,29 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 52 429 грн. 29 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок).

У відшкодуванні інших судових витрат пов`язаних з розглядом справи відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ганчевої Марії Андріївни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що 08 лютого 2019 року скаржником повністю погашена заборгованість по аліментам, а по вимогам про стягнення пені за несплату аліментів позивачем пропущено строк позовної давності. У відповідача відсутня вина у виниклій заборгованості, він не був повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 15.04.2006 року по 23.05.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі за час перебування в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2011 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.07.2011 року і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої Комунарським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31.07.2018 року за період з лютого 2016 року по 31.07.2018 року, становить 52429,29 грн.

Враховуючи вимоги ст. 194 СК України, згідно до яких розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 52429,29 грн. Позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина, задоволенню не підлягають.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Колегія суддів апеляційного суду, зауважує, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції стягнув розмір пені за несплату аліментів у розмірі суми заборгованості по аліментам, при цьому не встановив дійсний розмір пені за період вказаний позивачем у справі з лютого 2016 року по 31.07.2018 року. Таким чином, встановивши, що предметом розгляду вказаної справи є зокрема пеня за несплату аліментів за певний період, судом розмір пені не визначений.

Так, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам від 21 серпня 2018 року наданий Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, з яким погодились сторони у справі станом на 31.07.2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам складає 52429,29 грн.

Розмір пені за несплату аліментів, враховуючи вказаний розрахунок заборгованості вираховується з 01.03.2016 року, оскільки сума аліментів, яка підлягала сплаті за лютий 2016 року в розмірі 1217,32 грн. не сплачена. Останній день розрахунку 31.07.2018 року, оскільки позивачем заявлено вимоги, які обмежені періодом до вказаної дати.

31.07.2018 року враховується при розрахунку у загальну кількість днів, оскільки на цю дату заборгованість по аліментам не була сплачена в повному обсязі.

Місяці переплати по аліментам не приймаються в розрахунок, оскільки в ці місяці поточна заборгованість по аліментам була погашена.

Таким чином, розрахунок пені по аліментам розраховується наступним чином:

Березень 2016р. 1217,32грн.*882*1%=10736,76 грн.

Квітень 2016р. 817,32 грн.*851*1%=6955,39 грн.

Травень 2016 р. 1304,16 грн.*821*1%=10707,15 грн.

Червень 2016р. 1304,16 грн.*790*1%=10302,86 грн.

Липень 2016р. 651,81 грн.*760*1%=4953,76 грн.

Серпень 2016р. 1382,86 грн.*729*1%=10081,05 грн.

Вересень 2016р. 1382,86 грн.*689*1%=9652,36 грн.

Жовтень 2016р. 1486,90 грн.*668*1%=9932,49 грн.

Листопад 2016р. 2547,38 грн.*637*1%=16226,81 грн.

Грудень 2016р. 4464,63 грн.*607*1%=27100,30 грн.

Січень 2017р. 5838,07 грн.*576*1%=33627,28 грн.

Лютий 2017р. 506,70 грн.*545*1%=2761,51 грн.

Квітень 2017р. 1643,79 грн.*486*1%=7988,82 грн.

Травень 2017р. 3411,30 грн.*456*1%=15555,53 грн.

Червень 2017р. 1546,70 грн.*425*1%=6573,47 грн.

Липень 2017р. 1406,70 грн.*395*1%=5556,46 грн.

Серпень 2017р. 1886,70 грн.*364*1%=6867,59 грн.

Вересень 2017р. 2006,7 грн.*333*1%=6682,31 грн.

Жовтень 2017р. 2312,68 грн.*303*1%=7007,42 грн.

Грудень 2017р. 587,34 грн.*242*1%=1421,36 грн.

Лютий 2018р. 310,56 грн.*180*1%=559,01 грн.

Загальний розмір заборгованості пені по аліментам за період з лютого 2016 року по 31.07.2018 року складає 211249,69 грн.

Враховуючи положення ст. 194 СК України, згідно до яких розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам, тому враховуючи, що станом на 31.07.2018 року заборгованість відповідача по аліментам складала 52429,29 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 52429,29 грн.

Доводи апеляційної скарги з приводу застосування до вимог про стягнення пені по аліментам строку позовної давності не можуть бути прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст. 20 СК України до вимог що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується.

Факт відсутності заборгованості по аліментам у відповідача станом на 08 лютого 2019 року, правильних висновків суду не спростовують, оскільки за період з лютого 2016 року по 31.07.2018 року, за який позивачем заявлено вимоги по стягненню пені, заборгованість по аліментам мала місце і не заперечується відповідачем.

Доводи про те, що заборгованість виникла не з вини відповідача спростовується наявними у справі доказами. Так, обов`язок зі сплати аліментів на свою дитину у відповідача виник за судовим рішенням ще 05.08.2011 року. Почав сплачувати аліменти відповідач частково, не в повному обсязі лише з березня 2016 року, що в свою чергу призвело до утворення заборгованості у розмірі понад 52 тис. грн. яку він погасив лише перед самим судовим рішенням у цій справі. Однак жодних доказів існування на протязі багатьох років якихось обставин які перешкоджали батькові матеріально підтримувати дитину матеріали справи не містять. Тимчасова хвороба, тривала реабілітація, служба в армії, не є тими обставинами які звільняли батька від обов`язку постійно забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Доказів надання допомоги синові продуктами харчування чи речами, на, що є посилання у апеляційній скарзі, не доведено жодними доказами.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 09 серпня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков