Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 Справа №607/13269/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М. за участю секретаря Білецької Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про примусове вселення. В обґрунтування свої вимог зазначає, що за час перебування в шлюбі, який було розірвано 04 квітня 2017 року, вони з відповідачкою за спільні сімейні кошти купили двокімнатну квартиру. Рішенням суду від 25 липня 2017 року за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину квартири. Згодом ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні квартирою, які чинила ОСОБА_2 , у вигляді ненадання ключів від вхідних дверей квартири. Рішенням суду від 25 січня 2019 року було ухвалено усунути перешкоди у вигляді надання ключів від квартири. Однак станом на сьогодні рішення суду не виконане. Державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з причин неможливості виконання рішення у відсутності боржника.

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове вселення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, щодо заочного вирішення справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2017 року у цивільній справі № 607/6001/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112004986 від 29 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 володіє 1/2 частиною квартири на праві спільної часткової власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2017 року у цивільній справі № 607/18848/18 ОСОБА_1 було усунено перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом надання йому екземпляру ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а у випадку їх відсутності можливості зробити копії. Також було встановлено порядок користування квартирою, згідно якого за ОСОБА_1 було виділено у користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м., а у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,2 кв.м. Інші приміщення зазначеної квартири залишено у спільному користуванні позивача і відповідача.

У зв`язку із відсутністю добровільного виконання рішення суду ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа № 607/18848/18 від 26 березня 2019 року, було відкрито виконавче провадження ВП № 58834294.

29 травня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільської області Ларвою Мар`яною Віталіївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на те, що боржником не було усунено перешкоди у користуванні квартирою і дане рішення не може бути виконане без участі боржника.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК Ураїни).

Відповідно до ст.ст. 314, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд констатує, що крім тверджень у позовній заяві, позивачем надано до суду належні і допустимі докази про те, що: позивач потребує вселення у вказану квартиру; що він позбавлений можливості проживати та користуватись вказаним будинком; що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачеві проживати у спірній квартирі.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом примусового вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_3 .

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 281, 282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 314, 319, 321, 391, 396 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 , шляхом його примусового вселення у вказане житлове приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , с. Плотича, Тернопільський район, Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак