Справа№592/7090/18
Провадження №2/592/683/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Чайка Т. В. ,

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів: адвоката Сапіча В. М. ,

представниці відповідача: адвоката Іващенко Т. А. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

14.06.2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, із змісту якого вбачається, що 18.07.2015 року близько 13 години 40 хвилин, рухаючись на технічно справному автомобілі марки Форд Сієра , реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Чорновола в напрямку вул. Металургів в м. Суми, перед початком зміни напрямку руху та під час виконання маневру повороту ліворуч на вул. Засумську на зелений сигнал світлофору, ОСОБА_3 зневажив безпекою дорожнього руху, не переконався в тому, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі мотоциклу Альфамото , реєстраційний номер НОМЕР_2 , керування яким здійснював ОСОБА_2 та рухався у зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора в сторону вул. Іллінська з пасажиром, своїм сином ОСОБА_5 , що, як наслідок, призвело до зіткнення цих двох транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому правого стегна, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у виді: закритого скалкового перелому середньої третини кісток правої гомілки зі зміщенням, які кваліфікуються як середньою тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_1 в результаті даної ДТП було заподіяно тілесні ушкодження у виді закритого скалкового перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням, обширної рани правого корінного суглобу з пошкодженням розгинального апарату правого колінного суглобу, закритого перелому правого наколінника, кісток правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. За фактом скоєної ДТП відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України. Причинно-наслідковий зв`язок щодо факту заподіяння водієм ОСОБА_3 позивачам шкоди встановлений та викладений у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій по справі № 592/9445/15-к, провадження № 1-кп/592/503/15, копії яких містяться в додатках до позовної заяви. Так, зокрема, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року по справі 592/9445/15-к, провадження № 1-кп/592/503/15 ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також було ухвалено стягнути з нього на користь фінансового управління Сумської міської ради витрати на стаціонарне лікування позивачів, як потерпілих від злочину, в умовах стаціонару в сумі 3395,92 грн. . З приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія Омега було постановлено стягнути на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду за придбання ліків на лікування у розмірі 4905,72 грн. , франшизу у розмірі 500 грн. та вартість авто-технічної експертизи в сумі 1500 грн. . В рахунок відшкодування моральної шкоди, за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_2 , судом судом було постановлено стягнути з приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія Омега 5000 грн. , а безпосередньо з ОСОБА_3 50000 грн. . Окрім того, даним рішенням суду було постановлено стягнути з приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія Омега на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за придбання ліків на лікування у розмірі 10854,72 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 500 грн. . В рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 судом було постановлено стягнути на його користь з приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія Омега 5000 грн. , а з ОСОБА_3 20000 грн. . Однак, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.03.2016 року по справі № 592/9445/15-к, провадження № 11-кп/788/174/16 вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року відносно ОСОБА_3 було змінено в частині призначення покарання. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки було звільнено з випробуванням на протязі 1 (одного) року іспитового строку. Що ж стосується вказаного вироку Ковпаківського районного суду м. Суми в частині вирішення цивільних позовів до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначеною ухвалою апеляційного суду Сумської області було скасовано з призначенням нового судового розгляду в Ковпаківському районному суді м. Суми в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства зі стадії пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За зверненням позивачів з позовною заявою до суду про відшкодування їм матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 22.08.2016 року по справі № 592/2473/16-ц їхні позовні вимоги до страхової компанії Омега про відшкодування збитку, заподіяного дорожньо-транспортною подією, були задоволені частково. Так, зокрема судом було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду витрати на лікування в розмірі 16054 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 802 грн. 74 коп. , а на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду витрати на лікування в розмірі 5405 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 270 грн. 29 коп. . У вказаній справі позовні вимоги щодо відшкодування їм моральної шкоди самим ОСОБА_3 вони не заявляли, оскільки ще перед апеляційним судом він уклав з ними договір від 29.02.2016 року, за яким зобов`язався в добровільному порядку сплатити заподіяну їм моральну шкоду у розмірі ОСОБА_2 50000 грн. , а ОСОБА_1 30000 грн. . Однак, після винесення ухвали апеляційним судом Сумської області від 01.03.2016 року по справі № 592/9445/15-к, якою на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від призначеного йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки було звільнено з випробуванням, і дотепер, умови даного договору по сплаті грошових коштів ним так і залишились невиконані. Як позивачі зараз розуміють, вказаний договір був використаний відповідачем та його захисниками по кримінальній справі як вдалий тактичний хід, який позитивно вплинув на результат рішення суду апеляційної інстанції. Вказані дії ОСОБА_3 завдали їм ще більшої моральної шкоди, оскільки вони, за відсутністю коштів, які розраховували отримати від ОСОБА_3 , своєчасно й якісно не змогли здійснити необхідні реабілітаційні заходи по відновленню свого здоров`я. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування завданої шкоди. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року та відповідно до ст. 28 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст. 49 КПК України) , має право пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, при розгляді справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована. Так в результаті ДТП ОСОБА_2 , отримавши тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час знаходився в лікарні в нерухомому стані. Окрім того через втрату частини кістки на нозі, він переніс ряд складних операційних втручань по відновленню рухомості ніг, зокрема по вживленню в ногу імпланту. Це в свою чергу стало причиною виникнення у нього сильного емоційного стресу, який супроводжувався у подальшому почуттям тривоги, розгубленості, безпомічності та страху за своє здоров`я. Впродовж всього періоду лікування він був відірваний від соціального життя, почувався незручно, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Попри невтішні прогнози лікарів, пройшовши численні постопераційні курси лікування, він все ж таки став на ноги. І хоча тепер пересування можливе, але все одно відчувається біль, який він постійно намагається пересилити та перетерпіти. Постійний больовий ефект спричиняє йому масу страждань та хвилювань, оскільки і дотепер він не може цілковито та без сторонньої допомоги забезпечувати свої життєві потреби, з приводу чого він почуває себе дискомфортно. До того ж моральні та фізичні страждання, завдані вищевказаними діями відповідача, спричинили негативні зміни в його житті, які проявляються в постійних негативних переживаннях та спогадах, тривозі, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості її уваги на проблемі одужання та реабілітації. Внаслідок спричиненої відповідачем фізичної та моральної травми він назавжди втратив звичний для нього спосіб життя. Крім того і дотепер у нього продовжують мати місце проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів та стійкого обмеження фізичної активності. Більш того, із повністю фізично здорового й активного чоловіка внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень він став інвалідом другої групи. З цих причин він втратив свою роботу (був звільнений саме через інвалідність) , а відтак настання пригоди працюючи, заробляючи гроші та утримуючи сім`ю, він був опорою для своїх рідних та близьких. Зараз же сам потребуючи допомоги та моральної підтримки, він розуміє, що для лікування та відновлення потрібні значні зусилля, тривалість в часі та витрати, які будуть покладені на плечі близьких та рідних. Враховуючи все вищезазначене, заподіяну йому відповідачем моральну шкоду він оцінює у 100000 (сто тисяч) грн. , що на його думку, цілком відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України та Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів . Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_3 моральну шкоду заподіяно і ОСОБА_1 , оскільки він також постраждав в даній ДТП, отримавши цьому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок отриманих травм він тривалий час був вимушений лікуватись в умовах стаціонару та і до теперішнього часу проходити постопераційне систематичне лікування. Крім того, в результаті необхідності проходження курсів лікування, він втратив можливість вступу до вищого навчального закладу, хоча перед цим успішно здав зовнішнє незалежне оцінювання, а, відтак, він втратив звичний, запланований для себе спосіб життя. Незважаючи на те, що після ДТП вже пройшов тривалий час, із-за отриманої травми він до теперішнього часу відчуває больовий синдром, який доставляє йому значних переживань та страждань і змушує докладати додаткових зусиль для забезпечення своїх життєвих потреб. Розмір заподіяної йому діями ОСОБА_3 моральної шкоди він оцінює в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вказано вище, вина ОСОБА_3 у порушенні ним правил безпеки руху, які призвели до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена вироком суду, який на даний час вступив у законну силу. В постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 Верховний Суд України прийшов до висновку, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди) . Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України) . Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України) . Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином їм, як потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Відповідно до п. 1. постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) школи є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Враховуючи вищевикладене, вони вважають, що моральна шкода завдана ОСОБА_2 в розмірі 100000 (ста тисяч) грн. та ОСОБА_1 у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. , є обґрунтованою, оскільки вона обумовлена їхніми вищезгаданими фізичними та душевними стражданнями, непоправним погіршенням внаслідок цих страждань стану їхнього здоров`я, а, відтак, в силу ст. 1187 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Варто зауважити, що заходів досудового врегулювання даного спору ними не проводилися у зв`язку з відмовою відповідача від здійснення таких заходів. Заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, ними також не здійснювалися. Окрім того, ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Відтак, позовна заява підсудна Ковпаківському районному суду м. Суми. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Варто наголосити, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року визначено, що доводи особи про наявність правових підстав для сплати потерпілою судового збору з позову про відшкодування моральної шкоди, з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону, не ґрунтуються на точному змісті наведеної правової норми. Положеннями зазначеного пункту також передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання. Разом з тим, п. 2 цієї ж частини статті передбачена інша самостійна підстава звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної і моральної) , завданої у результаті заподіяння тілесних ушкоджень або її смерті, незалежно від того настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність, згідно Закону. Виходячи з наведеного, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст. ст. 12, 16, 23, 1167, 1187, 1194 ЦК України; п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про суде практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року; п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди при розгляді справ про відшкодування шкоди № від 01.03.2013 року, керуючись ст. 4, ч. 3. ст. 1 ст. 82, ст. ст. 174 177 ЦПК України, вони просили: 1. Прийняти їхню позовну заяву до розгляду. 2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100000 (ста тисяч) грн. та на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. , а всього моральної шкоди на суму 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. . 3. Покласти на ОСОБА_3 всі судові витрати, пов`язані з судовим розглядом даної справи (вхідний № 23895/18 від 14.06.2018 року) (а. п. 2 4) .

23.08.2018 року відповідач ОСОБА_3 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми Бичкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до нього ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На теперішній час він перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_3 з 28.04.2017року до теперішнього часу та безпосередньо бере участь в силах і засобах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою від 10.08.2018 року. Від його батьків йому стало відомо за позовну заяву позивачів і з нею він ознайомлений, тому він надав довіреність своєму брату для звернення до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для складання процесуальних документів та представництва інтересів у суді по справі щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дійсно, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року він був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. В рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 судом було постановлено стягнути з нього 50000 грн. , а в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 з нього було стягнуто 50000 грн. . Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.03. 2016 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року відносно нього, було змінено в частині призначення покарання. На підставі ст. 75 КК України його від призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки було звільнено з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку. Що стосується цивільних позовів до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначеного ухвалою апеляційного суду Сумської області, вирок Ковпаківського районного суду м. Суми було скасовано у цій частині з призначенням нового судового розгляду у Ковпаківському районному суді м. Суми в іншому складі суддів у порядку цивільного судочинства зі стадії пред`явлення позову. Позивачі звернулися з позовною заявою до Ковпаківського районного суду м. Суми про відшкодування матеріальної та моральної шкоди безпосередньо до страхової компанії Омега і було постановлено рішення Ковпаківським районним судом м. Суми 22.08.2016 року. Відносно нього ОСОБА_3 відповідачі не заявляли позовних вимог, оскільки 26.02.2016 року він у повному обсязі задовольнив вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по відшкодуванню шкоди в сумі 72000 грн. , що підтверджується розписками позивачів, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , де вони посилаються на обставини відшкодування ним шкоди у повному обсязі і зазначають про те, що претензій матеріального та морального характеру вони до нього не мають. Але, як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після ухвали апеляційного суду Сумської області, після зміни вироку Ковпаківського районного суду м. Суми, відносно його покарання, наполягли на тому, щоб він ще у добровільному порядку надав їм матеріальну допомогу на лікування, оскільки лікування тривале і вони терплять матеріальні труднощі. Він вимушений був скласти договір, але він вважав, що це добровільна додаткова допомога, а не його обов`язкове зобов`язання. Він вважав, що буде надавати їм допомогу до того періоду часу, коли зможе, враховуючи своє матеріальне становище, виходячи з свого матеріального стану. Одразу ж після ухвали апеляційного суду Сумської області він був направлений в АТО, де знаходиться до теперішнього часу. Перебуваючи на військовій службі він пересилав кошти потерпілим, виходячи з свого майнового стану і які був спроможним пересилати в рахунок добровільної додаткової допомоги, що підтверджується копіями квитанцій приватного банку. Таким чином, його добровільна допомога за цей час складає 8990 грн. . Крім того, на його утриманні знаходиться його сім`я, жінка, з якою він знаходиться в зареєстрованому шлюбі, малолітня донька жінки від першого шлюбу, яка знаходиться на його утриманні та вихованні. Його батьки пенсіонери, отримують мінімальний розмір пенсії, знаходяться на обліку у медичних закладах і він вимушений їм також надавати матеріальну допомогу, бо вони потребують постійного лікування. Більш того, він просив врахувати ту обставину, що він у повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду позивачам і претензій матеріального та морального характеру вони до нього не мали на час розгляду у апеляційному суді Сумської області, тобто станом на 26.02.2016 року. Якщо б він не відшкодував заподіяну шкоду позивачам, то вони б ні в якому разу не висловлювали свою думку, відносно нього, про пом`якшення йому покарання при розгляді справи за його апеляційною скаргою у апеляційному суді Сумської області, та у своїх розписках, де ця обставина зафіксована ними письмово. На підставі викладеного і ст. 178 ЦПК України, він просив постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у повному обсязі (вхідний № 35327 від 23.08.2019 року) (а. п. 36 38) .

01.10.2018 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Сапіч Володимир Михайлович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відповідь на відзив по справі № 592/2441/18, із змісту якої вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться зазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На дану заяву відповідачем по справі було надіслано письмовий відзив, в якому він просить суд постановити рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що позивачі вже звертались до суду з позовом до страхової компанії Омега про відшкодування їм моральної шкоди, завданої в результаті ДТП з його участю. При цьому, до нього особисто, ніяких претензій з приводу відшкодування моральної шкоди, позивачі не пред`являли, хоча ніхто не заважав їм це зробити. Оскільки ж за вищевказаним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22.08.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми було прийняте рішення про часткове задоволення їх позовних вимог, то ОСОБА_3 вважає, що таким чином питання відшкодування моральної шкоди позивачам на даний час вирішене. Що ж стосується договору від 25.02.2016 року, який він уклав з позивачами і згідно якого він зобов`язався в добровільному порядку сплатити їм 80000 грн. в порядку відшкодування завданої моральної шкоди, то ОСОБА_3 вважає, що це його добровільна додаткова допомога, а не його обов`язкове зобов`язання. Ознайомившись із вказаним відзивом ОСОБА_3 на позовну заяву він вважає, що його фактична відмова в ньому від визнання позову є безпідставною з огляду на наступне. Як було зазначено в позовній заяві, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року та ст. ст. 28, 49 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, має право пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди або в кримінальному процесі, або в порядку цивільного судочинства. Відповідно ж до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і він має право як на відшкодування такої шкоди за рахунок страхової кампанії, якщо цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, так і на відшкодування шкоди за рахунок особи, винної в її заподіянні. Більш того, відповідно до ст. 1194 ЦК України та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року за результатами розгляду цивільної справи № 755/18006/15-ц, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Як відомо з матеріалів позовної заяви, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2016 року по справі № 592/2473/16-ц було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування в розмірі 16054 грн. 72 коп. та моральну шкоду в розмірі 802 грн. 74 коп. . Цим же рішенням суду було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування в розмірі 5405 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 270 грн. 29 коп. . Таким чином, виходячи з вищевказаних вимог чинного цивільного законодавства України та судової практики Верховного Суду України, ОСОБА_3 повинен сплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в порядку відшкодування завданої їм моральної шкоди, різницю між тим розміром моральної шкоди, який буде встановлений рішенням суду та 802,74 грн. та 270,29 грн. , відповідно , які були стягнуті судом із страхової кампанії Омега . Що ж стосується договору, укладеного ОСОБА_3 з позивачами про сплату їм 80000 грн. , то варто зазначити, що розписки про отримання ними грошових коштів на загальну суму 72500 грн. , в якості відшкодування їм матеріальної і моральної шкоди, були написані 26.02.2016 року, в той час як вищевказаний договір був укладений 29.02.2016 року, тобто на три дні пізніше, що зі всією очевидністю свідчить про те, що на момент підписання договору претензії позивачів до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди зберігались і він їх визнавав. Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 64, 179 ЦПК України, він просив відзив ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування їм моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідача, визнати безпідставним, а позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (вхідний № 41154 від 01.10.2018 року) (а. п. 58) .

19.04.2019 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Сапіч Володимир Михайлович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про збільшення позовних вимог по справі № 592/2441/18, із змісту якої вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться зазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на користь ОСОБА_2 у розмірі 100000 грн. і на користь ОСОБА_1 у розмірі 50000 грн. . На даний час справа знаходиться на стадії підготовчого провадження. Однак, в результаті рецидиву в лікуванні тих тілесних ушкоджень, які були спричинені, протиправними діями відповідача ОСОБА_2 , останній повторно вимушений був проходити лікування з 02.11.2018 року до 23.11.2018 року в Сумській міській клінічній лікарні № 1, що потягнуло для нього і додаткові моральні страждання, і додаткові матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням. Зокрема, для надання можливості зрощування поламаних кісток стегнової кістки, за призначенням лікарів, він змушений був придбати спеціальний набір (комплект) металоконструкцій для остеосинтезу дистального відділу стегнової кістки. Вартість вказаного комплекту склала 8500 грн. , що є прямою матеріальною шкодою, яку зазнав ОСОБА_2 в результаті протиправних дій ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується випискою з історії хвороби № 8815 та рахунком-фактурою від 06.11.2018 року на суму 8500 грн. . Крім того, за результатами медико-соціальної експертизи від 20.02.2019 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності, що безумовно є додатковим доказом тих моральних страждань, про які йде мова в його позовній заяві. За вказаних обставин він вважає за необхідне збільшити предмет позову та включити в позовні вимоги ОСОБА_2 питання про відшкодування йому відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 8500 грн. , пов`язаної з придбанням для подальшого лікування вищевказаного комплекту металоконструкцій. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання. Приймаючи вказане до уваги, керуючись ст. ст. 49, 64 ЦПК України, він просив позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 викласти в наступній редакції: 1. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100000 (ста тисяч) грн. та матеріальну шкоду у розмірі 8500 грн. , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. , а всього моральної шкоди на суму 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. і матеріальної шкоди на суму 8500 грн. (вхідний № 22994 від 19.042019 року) (а. п. 69) .

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , їхній представник адвокат Сапіч Володимир Михайлович позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вони просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100000 (ста тисяч) грн. та матеріальну шкоду у розмірі 8500 грн. , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. , а всього моральної шкоди на суму 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. і матеріальної шкоди на суму 8500 грн. .

В судовому засіданні представниця відповідача ОСОБА_3 адвокат Іващенко Тамара Андріївна позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вона просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , пояснення їхнього представника адвоката Сапіча Володимира Михайловича, пояснення представниці відповідача ОСОБА_3 адвоката Іващенко Тамари Андріївни, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року по справі 592/9445/15-к, провадження № 1-кп/592/503/15 ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Сумської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в умовах стаціонару в сумі 3395,92 грн. . Було ухвалено стягнути з приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду за придбання ліків на лікування у розмірі 4905,72 грн. . Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 500 грн. та вартість авто-технічної експертизи в сумі 1500 грн. . Було ухвалено стягнути з приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега на користь ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, за шкоду заподіяну здоров`ю. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. . Було ухвалено стягнути з приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за придбання ліків на лікування у розмірі 10854,72 грн. . Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 500 грн. . Було ухвалено стягнути з приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега на користь ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, за шкоду заподіяну здоров`ю. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000 грн. . Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи в сумі 1536 грн. . Вирок набрав законної сили 01.03.2016 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54380262) (а. п. 8 11) .

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.03.2016 року по справі 592/9445/15-к, провадження № 11-кп/788/174/16 апеляційні скарги захисника адвоката Шестова А. В. та першого заступника прокурора Сумської області були задоволені. Апеляційну скаргу цивільного відповідача ПрАТ АСК ОМЕГА було задоволено частково. Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року відносно ОСОБА_3 було змінено в частині призначення покарання. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки було звільнено з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку. Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року відносно ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ АСК ОМЕГА матеріальної шкоди та з ОСОБА_3 моральної шкоди та в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ АСК ОМЕГА матеріальної шкоди та з ОСОБА_3 моральної шкоди було скасовано з призначенням нового судового розгляду в Ковпаківському районному суді м. Суми в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства зі стадії пред`явлення позову. В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року відносно ОСОБА_3 було залишено без зміни. Ухвала набрала законної сили 01.03.2016 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/56304541, http://reyestr.court.gov.ua/Review/56304548) (а. п. 12 14) .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2016 року по справі № 592/2473/16-ц, провадження № 2/592/1076/16 позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до страхової компанії Омега про відшкодування збитку, заподіяного дорожньо-транспортною подією, були задоволені частково. Було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої шкоди матеріальну шкоду витрат на лікування у розмірі 16054 грн. 72 коп. . Було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої шкоди моральну шкоду у розмірі 802 грн. 74 коп. . Було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої шкоди матеріальну шкоду витрат на лікування у розмірі 5405 грн. 72 коп. . Було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега на користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої шкоди моральну шкоду у розмірі 270 грн. 29 коп. . Було ухвалено стягнути з страхової компанії Омега в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. . Рішення набрало законної сили 23.09.2016 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/59902235, http://reyestr.court.gov.ua/Review/61076390) (а. п. 15 19) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.02.2017 року по справі № 592/9445/15-к, провадження № 1-в/592/30/17 ОСОБА_3 було звільнено від покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням іспитового строку. Ухвала набрала законної сили 14.02.2017 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/64514306) .

Із змісту ч. ч. 4 6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто обов`язок щодо доказування не є безмежним. Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: - обставина встановлена судовим рішення. Преюдиційне значення мають обставини, встановлені як рішенням, так і ухвалою суду; - судове рішення набрало законної сили; - у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови № 14 від 18.12.2009 року наголошує на тому, що особи, які не брали участь у цивільній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Заслуговує на увагу той факт, що преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідним рішенням встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. Що ж до преюдиційності обставин, встановлених вироком у кримінальній, що набрав законної сили, то вони будуть обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, повинні бути доведені сторонами, та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку.

Отже, що стосується вимоги ОСОБА_2 про стягнення ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. , то оскільки дані вимоги підтверджені документально матеріалами справи (а. п. 72) , оскільки обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, оскільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, відтак суд дійшов до висновку про те, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. .

Отже, що стосується вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100000 (ста тисяч) грн. , на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн. , то суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 от 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) , яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, в тому числі, змагальність сторін, диспозитивність.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України.

При зверненні до суду дана особа повинна доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді даної цивільної справи судом також було встановлено, що позивачам ОСОБА_2 саме протиправними діями відповідача ОСОБА_3 була заподіяна моральна шкода. При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди судом було враховане наступне. 1. Чинники причини. Мають місце зміни в емоційному стані ОСОБА_2 обумовлені дією специфічної причини, якою стало спричинення йому тілесних ушкоджень в результаті ДТП. Перенесені фізичні страждання спричинили проблематизацію життя ОСОБА_2 , наповнивши його стресогенними факторами в важливих сферах життєдіяльності. Наслідки заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 спричинили порушення звично врівноваженого соціального, професійного та життєвого його статусу: втрата працездатності та отримання інвалідності, фізичний і душевний дискомфорт у зв`язку із проходженням лікування з приводу наслідків отриманої травми, вимушений період реабілітації, позбавлення можливості й здатності у виконанні своїх професійних обов`язків, втрачені професійні можливості та інше. Це потребує від нього додаткових зусиль по організації свого життя. 2. Чинники умов, що сприяють дії причини по формуванню моральних страждань ОСОБА_2 , а саме: зовнішні та внутрішні такі чинники. До зовнішніх чинників відносяться наступні: - надто важкий стан здоров`я ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП, що вимагало та вимагає в подальшому значно більш довге лікування, відновлення та реабілітацію; - теперішній стан здоров`я ОСОБА_2 та медичні наслідки отриманої травми, у зв`язку з чим ОСОБА_6 встановлена друга група інвалідності; - вимушене припинення професійної діяльності, яке дає йому відчуття професійної неспроможності та непридатності. До внутрішніх чинників, що негативно впливали, впливають та посилюють дію причини, відносяться наступні: - значне обмеження можливості самообслуговування у зв`язку з отриманими травмами, що також посилює відчуття неспроможності та неповноцінності;- низький реабілітаційний потенціал ОСОБА_2 , який значно гальмує повноцінне одужання та відновлення життєвого тонусу ОСОБА_2 , не даючи змогу повною мірою відірватися від негативних думок та спогадів, пов`язаних з травмами в результаті ДТП, ОСОБА_2 переніс пролонгований стрес. Отже, вбачається наявність в психіці ОСОБА_2 негативних змін, обумовлених продуктивною дією причини, в якості якої виступає спричинення йому тілесних ушкоджень в результаті ДТП. Ця ситуація призвела до проблематизації життя ОСОБА_2 , наповнила його стресогенними чинниками в важливих сферах його життєдіяльності. Вказаний механізм став ведучим у формуванні моральних страждань та розвитку моральної травматизації, що завдало моральної шкоди ОСОБА_2 . Чинники умов, що сприяють дії причини по формуванню моральних страждань ОСОБА_2 , а саме: - надто важкий стан здоров`я ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП; - погіршення стану здоров`я, інвалідизація ОСОБА_2 та необхідність проведення подальшого лікування; - вимушене припинення професійної діяльності; - низький реабілітаційний потенціал ОСОБА_2 ; - порушення активного соціального функціонування особистості носить глобальний, безповоротній характер та не може відновитися у повній мірі. Крім того, має місце деформація індивідуальних особливостей ОСОБА_2 : - підвищена психологічна напруженість; - значні труднощі адаптації; - підвищена сензитивність (загострена чутливість до впливу середовища) ; - порушення звичайного зрівноваженого соціального, професійного та життєвого статусу.

Отже, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що справедливим і розумним буде відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Крім того, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що справедливим і розумним буде відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. .

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 259, 265, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков