Справа № 524/2559/18
Провадження №2/524/142/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Крижановської Я.О.,
з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за об`єднаними в одне провадження позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-
У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою. Позовна заява мотивована тим, що з 07.06.1997 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.01.2014 року шлюб між ними розірвано. 11.06.2011 року була куплена квартира АДРЕСА_1 Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.10.2016 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 та за ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину спірної квартири.
Квартира має три кімнати, дві з яких ізольовані площею 17,4 кв.м та 10,5 кв.м відповідно, одна кімната є прохідною площею 17,2 кв.м.
Позивач зазначила, що у лютому 2018 року вона уклала другий шлюб з ОСОБА_3 , який з її дозволу вселився у спірну квартиру. Незважаючи на те, що її родина складається з двох осіб, а ОСОБА_1 проживає один, він займає ізольовану кімнату більшої площі, що на думку позивача, порушує її права та права її чоловіка.
ОСОБА_4 просила суд встановити порядок користування квартирою згідно додатку № 1 до висновку експерта будівельно-технічного дослідження № 4/2-18 від 03.04.2018 року: їй виділити у користування кімнату «5», площею 17,4 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м, відповідачу кімнату «6», площею 10,5 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м, у спільному користуванні залишити коридор «1», площею 6,5 кв.м, кухню «3», площею 5,5 кв.м, кімнату «4», площею 17,2 кв.м, вбиральню «2», площею 4,5 кв.м.
06.08.2018 року в суд із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Заява мотивована тим, що він та його колишня дружина ОСОБА_4 є співвласниками спірної квартири і мають рівні права на користування нею. У період з вересня 2013 року по вересень 2017 року вона у квартирі не проживала. Він увесь час займав кімнату «5», площею 17,4 кв.м, а у кімнаті «6», площею 10,5 кв.м проживала їх неповнолітня дочка, яка трагічно загинула у березі 2017 року, інші приміщення квартири знаходились у спільному користуванні його та дочки.
ОСОБА_1 вважав, що між сторонами склався порядок користування квартирою, проти якого не заперечувала ОСОБА_4 навіть тоді, коли повернулася у квартиру зі своїм новим чоловіком. ОСОБА_1 пояснив також, що вселення ОСОБА_3 відбулося без його згоди і стало причиною постійних конфліктів.
Просив суд виділити йому у користування кімнату «5», площею 17,4 кв.м, ОСОБА_4 виділити кімнату «6», площею 10,5 кв.м, у спільному користуванні залишити коридор «1», площею 6,5 кв.м, кухню «3», площею 5,5 кв.м, кімнату «4», площею 17,2 кв.м, вбиральню «2», площею 4,5 кв.м.
ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Проти зустрічного позову заперечували, вважали, що під час вирішення спору суд має врахувати інтереси позивача та її чоловіка, які проживають у спірній квартирі вдвох.
ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, зустрічний позов підтримав. В судовому засіданні також пропонував колишній дружині здійснити реконструкцію квартири, не пов`язану з отриманням містобудівельних умов і обмежень, в результаті якої кімната «4» стане ізольованою. Не заперечував, щоб балкон площею 0,7 кв.м, вихід на який з кімнати «4», суд виділив ОСОБА_4 , а інший балкон площею 0,7 кв.м, вихід на який з кімнати «5», просив виділити йому.
Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, проти зустрічного позову ОСОБА_1 заперечував. Пояснив, що проживає у спірній квартирі у кімнаті «6», площею 10,5 кв.м разом із своєю дружиною. Між ними з одного боку та ОСОБА_1 з іншого, постійно виникають суперечки, які своєю поведінкою провокує останній.
Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 25.05.2018 року.
Ухвалою суду віл 16.11.2018 року позови об`єднані в одне провадження.
Ухвалою суду від 28.11.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:
З 07.06.1997 року сторони перебували у шлюбі.
11.06.2011 року ними була куплена квартира АДРЕСА_1 .
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.01.2014 року шлюб між ними розірвано (а.с. 6).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.10.2016 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 та за ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину спірної квартири (а.с. 10).

Згідно технічного паспорту (а.с. 8-9) квартира розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з:

-3-х житлових кімнат площею 45,1 кв.м (1 кімната 17,2 кв.м, 2 кімната 17,4 кв.м, 3 кімната 10,5 кв.м),

-кухні площею 5,5 кв.м,

-вбиральні (сполученої) площею 4,4 кв.м,

-коридору площею 6,5 кв.м,

-балконів 0,7+0,7 кв.м.

Загальна площа квартири складає 63,0 кв.м., житлова площа 45,1 кв.м.

В даний час у квартирі проживають троє осіб ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Вселення ОСОБА_3 відбулося без згоди ОСОБА_1 . Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дізнавшись про наміри чоловіка співвласниці постійно проживати у спірній квартирі, викликав поліцію, проте поліцейські, що прибули на виклик, пояснили йому, що чоловік ОСОБА_4 має право проживати «на належній їй половині». Зазначені обставини визнали інші учасники судового розгляду.

ОСОБА_4 також не заперечувала, що протягом кількох років вона не проживала у спірній квартирі. Житловим приміщенням у цей час користувалися ОСОБА_1 , який проживав у кімнаті «5», площею 17,4 кв.м, та їх дочка, яка проживала у кімнаті «6», площею 10,5 кв.м. Іншими приміщеннями вони користувалися спільно. ОСОБА_4 не заперечувала проти такого порядку користування квартирою. Дочка сторін трагічно загинула у березні 2017 року. Повернувшись у квартиру для постійного проживання у вересні 2017 року, ОСОБА_4 з чоловіком вселилася у кімнату «6», площею 10,5 кв.м. Сторони продовжували дотримуватися того порядку користування спірним житлом, який склався раніше.

Між учасниками судового розгляду існують дуже напружені стосунки, які постійно супроводжуються конфліктами, в тому числі з приводу сплати за комунальні послуги.

ОСОБА_1 не погоджується обговорювати варіанти можливого вирішення спору щодо квартири, наприклад, продажу і поділу коштів, сплати йому або навпаки сплати ним грошової компенсації за 1/2 частку. Він пояснює таку позицію тим, що спірна квартира повністю його влаштовує, бо він вклав багато зусиль та коштів у її облаштування.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного:

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Суд має врахувати, що між сторонами склався фактичний порядок користування квартирою. ОСОБА_1 тривалий час займає кімнату «5», площею 17,4 кв.м, яку він облаштував для занять музикою, якою захоплюється. ОСОБА_4 проти такого порядку користування спільною власністю не заперечувала.

З іншого боку, суд не встановив законних підстав врахувати інтереси третьої особи ОСОБА_3 , оскільки він сам не має права власності на спірне житло і вселився без згоди одного зі співвласників.

За таких обставин є виправданим та доцільним вирішення спору у відповідності до існуючого фактичного порядку користування квартирою, оскільки варіанту, який би абсолютно відповідав ідеальним часткам співвласників, не існує. Кожній стороні за фактичним варіантом виділяється у користування окрема житлова кімната, і ніхто не позбавлений права користуватися іншими приміщеннями, що залишаються у спільному користуванні.

Відхилення від частки житлової площі, на яку має ОСОБА_4 , за таких умов є незначним, оскільки компенсується за рахунок житлової кімнати «4», площею 17,2 кв.м, яка виділяється у спільне користування. Також для побутових потреб вона зможе користуватись балконом площею 0,7 кв.м, вихід на який з кімнати «4».

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, та задовольняє зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування: ОСОБА_1 кімнату «5», площею 17,4 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м, вихід на який з кімнати «5», ОСОБА_4 кімнату «6», площею 10,5 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м, вихід на який з кімнати «4», залишити у загальному (спільному) користуванні співвласників: коридор «1», площею 6,5 кв.м, кухню «3», площею 5,5 кв.м, кімнату «4», площею 17,2 кв.м, вбиральню «2», площею 4,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним судові витрати, які складається із судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а всього 1 704 грн. 80 коп. Сума оплати за послуги правника є співмірною із заявленими вимогами та складністю спору.

Керуючись викладеним, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), кімнату «5», площею 17,4 кв.м;

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), кімнату «6», площею 10,5 кв.м;

Залишити у загальному (спільному) користуванні співвласників: коридор «1», площею 6,5 кв.м, кухню «3», площею 5,5 кв.м, кімнату «4», площею 17,2 кв.м, вбиральню «2», площею 4,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. та за оплату правової допомоги в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а всього 1 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення 06.09.2019 року.

Суддя