Справа № 487/5998/19
Провадження № 2-о/487/150/19
У Х В А Л А

Іменем України

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у справі

14.08.2019 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Сухаревич З.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5-а), звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, постійно проживав на території України в неповнолітньому віці станом на 13 листопада 1991 р.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 народився та постійно проживав у місті Миколаєві, навчався в Миколаївській ЗОШ І-ІІІ ступенів №39 імені Ю.І. Макарова ММР Миколаївської області. Весь час він проживав та перебував на території України, однак паспорт не отримав і на даний час отримати не може, у зв`язку з не встановленою належністю до громадянства України. У зв`язку з цим він змушений звернутись до суду.

Крім цього, ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що у нього є певні труднощі із влаштуванням на роботу після звільнення з місць відбування покарання, має певні захворювання та у зв`язку з відсутністю паспорта громадянина України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зазначена заява подана з додержанням вимог статей 316, 318 ЦПК України.

Розглядаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суддя виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другої цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З матеріалів справи встановлено, що заявник 19.07.2013 року звільнений з місць позбавлення волі, має ряд захворювань, не має постійного доходу.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суддя дійшов висновку, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

З огляду на вищевикладене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, підстави для залишення заяви без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, відсутні, тому суддя вважає за можливе прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд якої проводити за правилами окремого провадження з викликом сторін.

Керуючись ст.ст. 10, 19, 136, 293, 294, 315, 318, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України.

Призначити справу до розгляду в порядку окремого провадження на 23.09.2019 р. о 10:00 год. в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва, за адресою: вул. Радісна,3, каб. №19, про що повідомити сторони.

В судове засідання викликати заявників та заінтересовану особу, надіславши їм копію ухвали та заяви.

Заінтересованій особі при наявності заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог, надати їх до судового засідання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1412/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя З.М. Сухаревич