22-з/804/1/19
221/1839/15-ц

Доповідач Мироненко І.П.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Мироненко І.П.
суддів: Баркова В.М., Биліни Т.І.
за участі секретаря Сидельнікової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності, -
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 липня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині поділу майна, що встановлене в квартирі АДРЕСА_1 та в частині поділу ролет на гараж і комп`ютера скасовано. Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 липня 2017 року в частині виключення автомобіля з переліку спільної сумісної власності та визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на автомобіль скасовано, а рішення суду в іншій частині поділу спільного майна подружжя змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на встановлені в квартирі АДРЕСА_1 опалення вартістю 15 000 грн., вісім пластикових вікон вартістю 10 000 грн., нову покрівлю вартістю 10 000 грн., сайдінг вартістю 10 000 грн., кований паркан і ворота на подвір`ї вартістю 10 000 грн., дворову плитку вартістю 15 000 грн., гіпсокартон вартістю 15 000 грн., кахель у ванній та кухні вартістю 8 000 грн., камін вартістю 5 000 грн., душову кабіну вартістю 5 000 грн., унітаз вартістю 5 000 грн., четверо кімнатних дверей вартістю 6 000 грн., вхідні пластикові двері вартістю 5 000 грн. та теплу підлогу і ламінат вартістю 5 000 грн. на загальну суму 124 000 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ролети на гараж вартістю 10 000 грн. і комп`ютер вартістю 10 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 14 частини ремонту в сумі 62 000 грн.; вартість ролет та комп`ютера в сумі 10 000 грн. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної власності на автомобіль RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 , по ? частці за кожним. Визнано за ОСОБА_1 право власності на побутове майно: бойлер вартістю 3 000 грн., стінку вартістю 6 000 грн., холодильник вартістю 5 000 грн., м`які меблі вартістю 4 500 грн. та телевізор вартістю 2 500 грн. на загальну суму 21 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 14 частини побутового майна в сумі 10 500 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині виключення автомобіля RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 , з переліку спільної сумісної власності та визнання за ним права особистої приватної власності на цей автомобіль відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

17 квітня 2018 року до Апеляційного суду Донецької області надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 всі судові витрати, компенсації загалом у розмірі 10975, 37 грн. у тому числі 10104, 60 грн добових, 845, 35 грн. за відрив від звичайних зайнять. На користь позивачки ОСОБА_1 всі судові витрати, компенсації загалом у розмірі 8530, 19 грн., у тому числі 934, 00 грн. - за сплату всіх судових зборів, 6895, 80 грн.-добові, 478, 06 грн. за відрив від звичайних занять. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 половину вартості автомобілю RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 .

18 квітня 2018 року на адресу Апеляційного суду Донецької області заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь її представника ОСОБА_2 всі судові витрати, компенсації загалом у розмірі 10975, 37 грн. у тому числі 10104, 60 грн добових, 845, 35 грн. за відрив від звичайних зайнять. На користь позивачки ОСОБА_1 всі судові витрати, компенсації загалом у розмірі 8530, 19 грн., у тому числі 934, 00 грн. - за сплату всіх судових зборів, 6895,80 грн.-добові, 478,06 грн. за відрив від звичайних занять. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 половину вартості автомобілю RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування вищезазначених заяв вказували, що судами не було вирішено питання належним чином щодо стягнення компенсації судових витрат на користь позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ..Крім того не були розглянуті всі позовні вимоги як у позові та в апеляційній скарзі, оскільки ОСОБА_1 у заяві про доповнення позовних вимог просила визнати автомобіль RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 як майно, що належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності, розділити в натурі між сторонами все майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила визнати автомобіль RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 на праві спільної сумісної власності та поділити його між сторонами, проте апеляційний суд визнав автомобіль спільною сумісною власністю, але не розглянув вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості автомобіля.

На підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», Апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: І.П. Мироненко (доповідач), В.М. Барков, Т.І. Биліна.

За запитом Донецького апеляційного суду справа була витребувана з Верховного Суду для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення суду.

Сторони, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, їх неявка, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяв.

У зв`язку з цим, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з підстав визначених у ч.1 цієї статті, зокрема, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічні положення було закріплено у ст.220 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судами (до 15 грудня 2017 року).

Колегія суддів вважає, що заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст.79 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явко до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з подачею позову 26 травня 2015 року було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (т.1 а.с.1); за подання апеляційної скарги 14 березня 2016 року сплачено 275 грн. 60 коп. (т.1 а.с.218). Відповідно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 241 грн. 43 коп. (519,2х46,5%).

За положеннями ч.2 ст.85 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов`язанні з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету міністрів України від 22 лютого 2012 року №127, визначено граничні розмірі компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем знаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, відповідно до статей 85-87 ЦПК України.

Зокрема, п.3 додатку до вказаної постанови встановлено, що за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у зв`язку з явкою до суду граничний розмір обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислення за фактичні години відриву від звичайних занять.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги в частині стягнення вказаних витрат позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вказували, що для захисту порушених прав у зв`язку з явкою до суду вимушені були відриватися від звичайних занять, при цьому визначили розмір компенсації ОСОБА_1 у сумі 478 грн.06 коп., її представнику Корнієвському В ОСОБА_4 М 845 грн. 35 коп. за період з червня 2015 року по липень 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була присутня в судових засіданнях Волноваського районного суду: 25 червня 2015 року з 09-00 до 09-15 год.; 30 червня 2015 року з 11-00 до 13-55 год.(т.1 а.с.40);14 грудня 2015 року з 10-00 до 12-15 год. (т.1 а.с.); 12 січня 2016 року з 10-00 до 10-25 год. (т.1 а.с.173); 27 січня 2016 року з 13-00 до 17-20 год. (т.1 а.с.195); 22 лютого 2016 року з 09-00 до 12-25 год.(т.1 а.с.197); 13 грудня 2016 року з 11-00 год. (т.2 а.с.96); 26 грудня 2016 року з 10-00 до 12-00 год. (т.2 а.с.97).; 30 січня 2017 року з 10-00 до 11-15 год. (т.2 а.с.105); 20 лютого 2017 року з 10-00 до 12-40 год. (т.2 а.с.110); 28 березня 2017 року з 11-00 до 11-15 год. (т.2 а.с.136; 20 квітня 2017 року з 14-00 до 14-10 год. (т.2 а.с.147); 18 травня 2017 року з 10-00 до 11-10 год. (т.2 а.с.148); 14 липня 2017 року з 10-00 до 12-10 год. (т.2 а.с.156).

Представник позивача ОСОБА_2 був присутній в судових засіданнях Волноваського районного суду та Апеляційного суду Донецької області: 25 червня 2015 року з 09-00 до 09-15 год.; 30 червня 2015 року з 11-00 до 13-55 год.(т.1 а.с.40); 10 липня 2015 року з 08-00 до 09-25 год. (т.1 а.с.52); 17 липня 2015 року з 09-30 до 12-05 год. (т.1 а.с.61); 24 липня 2015 року з 13-00 до 13-55 год. (т.1 а.с.69); 18 серпня 2015 року з 11-00 до 12-25 год. (т.1 а.с.94); 01 жовтня 2015 року з 10-30 до 13-53 год.; 29 жовтня 2015 року з 10-00 до 10-10 год.; 13 листопада 2015 року з 10-00 до 11-15 год. (т.1 а.с.124); 14 грудня 2015 року з 10-00 до 12-15 год. (т.1 а.с.); 12 січня 2016 року з 10-00 до 10-25 год. (т.1 а.с.173); 27 січня 2016 року з 13-00 до 17-20 год. (т.1 а.с.195); 22 лютого 2016 року з 09-00 до 12-25 год.(т.1 а.с.197); 05 квітня 2016 року з 08-15 до 12-55 год. (т.1 а.с.238); 17 березня 2016 року з 10-00 до 10-10 год. (т.2 а.с.15); 08 квітня 2016 року з 10-00 до 10-30 год. (т.2 а.с.32); 26 квітня 2016 року з 10-00 до 10-20 год. (т.2 а.с.); 04 травня 2016 року з 14-00 до 14-30 год. (т.2 а.с. 48); 24 червня 2016 року з 13-00 до 15-45 год. (т.2 а.с.59); 13 грудня 2016 року з 11-00 год. (т.2 а.с.96); 26 грудня 2016 року з 10-00 до 12-00 год. (т.2 а.с.97).; 30 січня 2017 року з 10-00 до 11-15 год. (т.2 а.с.105); 20 лютого 2017 року з 10-00 до 12-40 год. (т.2 а.с.110); 28 березня 2017 року з 11-00 до 11-15 год. (т.2 а.с.136; 20 квітня 2017 року з 14-00 до 14-10 год. (т.2 а.с.147); 18 травня 2017 року з 10-00 до 11-10 год. (т.2 а.с.148); 14 липня 2017 року з 10-00 до 12-10 год. (т.2 а.с.156).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2015 рік становить: з 01 січня - 1218 грн. (7,3 грн/год); з 01 вересня 1378 грн. (8,29 грн/год).

Згідно ст.8 Закону України від 25 грудня 2015 року №928-УІІІ розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік становить: з 01 січня 1378 (8,29 грн/год); з 01 травня 1450 грн. (8,69 грн/год); з 01 грудня 1600 грн. (9,59 грн/год).

Статтею 8 Закону України від 21 грудня 2016 року №1801-УІІІ встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 3200 грн. (19,34 грн/год).

З урахуванням часу призначення кожного із вказаних судових засідань та періоду перебування у суді до моменту закінчення даних засідань, а також враховуючи час на дорогу від місця проживання до місцевого чи апеляційного суду та на зворотній шлях, що у середньому складає не більше двох годин, розмір компенсації за відрив від звичайних занять ОСОБА_1 дорівнює 645 грн. 45 коп., її представнику ОСОБА_2 1227 грн. 92 коп. Однак, враховуючи положення ч.1 ст.88 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) та зміст уточнених позовних вимог, стягненню підлягають судові витрати за відрив від звичайних занять пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі ОСОБА_1 300 грн. 13 коп. 645,45х46,5%), її представнику ОСОБА_2 570 грн. 98 коп. (1227,92х46,5%), що не перевищує встановленого граничного розміру.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення добових у зв`язку з переїздом до іншого населеного пункту. Населений пункт смт.Новотроіцьке Волноваського району, в якому згідно матеріалів справи проживає позивач та її представник, знаходиться на незначній відстані від м.Волноваха, місця проведення судових засідань, час проведення яких здебільшого був нетривалим, що не зумовлювало як такий переїзд позивача та її представника до іншого населеного пункту для розгляду справи, а також відсутність понесених додаткових витрат, зокрема щодо наймання житла.

Також безпідставними є доводи заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 щодо не вирішення судом апеляційної інстанції позовних вимог в частині поділу автомобіля RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 , та стягнення з відповідача ОСОБА_3 половини його вартості.

Так, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної власності на автомобіль RENAULT MEGANE SCENIK, державний номер НОМЕР_1 , по ? частці за кожним. Відмовляючи у задоволенні вимог про поділ, апеляційний суд виходив з того, що автомобіль є неподільною річчю, а жодна із сторін не вчинила дій, передбачених ч.ч.4,5 ст.71 СК України.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 241 грн. 43 коп. та 300 грн.13 коп. компенсації за відрив від звичайних занять.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 570 грн. 98 коп. в рахунок компенсації за відрив від звичайних занять.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Т.І. Биліна