Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 400/466/18

провадження № 61-10150св19

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року у складі судді Павловської І. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 28 лютого 2018 року, в розмірі 193 754,22 грн.

В обґрунтування заявлених вимог банк посилався на те, що 07 лютого 2007 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н (далі - кредитний договір) шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 21 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,8 % річних на суму залишку заборгованості.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість у розмірі 201 119,11 грн, яка складається з 6 859,93 грн заборгованості за кредитом, 194 159,18 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 100 грн заборгованості з пені та комісії.

Оскільки Петрівський районний суд Кіровоградської області заочним рішенням від 17 березня 2015 року стягнув з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 17 067,47 грн, то її слід відняти від нарахованої суми заборгованості станом на 28 лютого 2018 року (201 119,11 грн) і стягнути з відповідача на користь банку різницю заборгованості в розмірі 184 051,64 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов: 500 грн штрафу (фіксованої частини), 9 202,58 грн штрафу (процентної складової), що разом становить 193 754,22 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області рішенням від 05 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю заявлених банком вимог щодо укладання між сторонами кредитного договору.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Дніпровський апеляційний суд постановою від 03 квітня 2019 року рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню, ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 17 травня 2019 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи їх незаконними, необґрунтованими та такими, що були прийняті внаслідок неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Банк надав до суду копію заяви від 07 лютого 2007 року на виконання умов якого відкрито картковий рахунок та надано кредитку картку, яку отримав 28 лютого 2007 року, про що свідчить підпис у заяві позичальника.

Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.

Відповідач укладення, чи не укладення кредитного договору не оспорював. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості, та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

07 липня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, мотивований тим, що на підтвердження своїх доводів позивач посилається на рішення Петрівського районного суду від 17 березня 2015 року (справа 400/78/15), яким суд, ще у березні 2015 року стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. Звернувшись до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості, позивач змінив строк виконання зобов`язання, що позбавляє його права нараховувати відсотки, пені, що відповідає висновкам Верховного Суду.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та, відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів і Пам`ятки клієнта, що в сукупності із анкетою-заявою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг та про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування. Він не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, а тому жодних зобов`язань викладених в них на себе не брав.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року справу призначено до судового

розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 21 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із заявою підписаною відповідачем базова процентна ставка за користування кредитними коштами становить 22,8 з розрахунку 360 днів у році. Розмір комісії за кредитне обслуговування - 1 % від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звертаючись до суду з цим позовом у квітні 2018 року банк просив стягнути різницю заборгованості за кредитним договором, яка виникла у відповідача станом на 28 лютого 2018 року (201 119,11 грн) та стягнутим розміром заборгованості рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 року (17 067,47 грн), а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та прави надання банківських послуг: 500 грн штрафу (фіксованої частини), 9 202,58 грн штрафу (процентної складової), що разом становить 193 754,22 грн.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Отже, звернувшись до суду у 2015 році з позовом про стягнення заборгованості

за кредитним договором, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а тому з моменту пред`явлення указаної позовної вимоги припинилося і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Ураховуючи, що банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що нарахована банком після встановлення строку виконання цього договору, підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку сплатити на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом та комісії, відсутні.

Крім того, належні та допустимі докази підписання ОСОБА_1 Умов та Правил надання банківських послуг матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги про стягнення штрафів та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, є безпідставними, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Ураховуючи наведене, підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні.

Аргументи касаційної скарги про обґрунтованість заявлених банком позовних вимог спростовуються вищенаведеними нормами матеріального права та правовими позиціями викладеними у зазначених постановах Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково з ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, неправильно застосували норми матеріального права, ухваливши по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому мотивувальну частину рішення Жовтневого міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року необхідно змінити з урахуванням висновків, сформульованих у цій постанові.

Керуючись статями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун