Справа № 442/5659/19
Провадження № 2-о/442/121/2019
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я з а я в и б е з р у х у

"09" серпня 2019 р. м. Дрогобич

Головуюча - суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

в с т а н о в и л а :

07.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, безвісно відсутнім та вважати початком безвісної відсутності 01.01.2004 року.

Порядок звернення до суду з такою заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При цьому, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Отже, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Вимогами ст. 43 ЦК України визначено, що суд вправі визнати фізичну особу безвісно відсутньою, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом одного року.

При цьому, статтею 306 ЦПК України передбачено вимоги до заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Так, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки в матеріалах заяви відсутні будь-які докази батьківська ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2

Заявником не зазначено для якої мети йому необхідно визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку

В матеріалах справи відсутні документально підтверджуючі докази тривалості безвісної відсутності ОСОБА_2 , яка визначається встановленими законами строками відсутності особи у місці її постійного проживання, неможливість встановлення місця знаходження його сина (відповіді на запити, листи, довідки, відомості щодо відкритого кримінального провадження та відомості щодо розшуку особи з органів внутрішніх справ тощо), наявність обставин, що загрожували смертю або дають підставу припускати його загибель від нещасного випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Проте, заявником в заяві не вказано жодної заінтересованої особи та не зазначено який характер її заінтересованості у розгляді даної справи, не долучено до матеріалів заяви її копії з копіями доданих документів для заінтересованої особи, посвідчені у визначений ЦПК України спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і ст. 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 177, 185, 293, 294, 306 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Курус Р.І.