Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 372/551/16-ц

провадження № 61-18438св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Жданової В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О. від 16 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, який уточнило в ході розгляду справи та остаточно просило: в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50009663 від 17 липня 2013 року, розмір якої станом на 12 лютого 2016 року складає 431 627 грн 02 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів, а також стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму штрафу в розмірі 23 169 грн 73 коп. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 17 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50009663, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 196 942 грн 72 коп. та додатковий кредит у розмірі 62 558 грн 15 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 15 липня 2018 року, для купівлі автомобіля марки «Seat», модель Leon, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1395 куб. см. та оплати страхових платежів.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 12 лютого 2016 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 431 627 грн 02 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 27 368 грн 49 коп. та за додатковим кредитом - 3 096 грн 25 коп., заборгованість з дострокового повернення кредиту в сумі 326 481 грн 34 коп., штраф на підставі пункту 8.2 договору у сумі 39 388 грн 54 коп., збитки за надання юридичних послуг в розмірі 12 000 грн, страхові платежі в сумі 21 508 грн 40 коп., ТОВ «Порше Мобіліті» просив задовольнити позов та в рахунок погашення вказаної заборгованості просить звернути стягнення на предмет застави, а також стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі 23 169 грн 73 коп. відповідно до пункту 4.1.2. договору застави.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року позов задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, яка становить 431 627 грн 02 коп., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat Leon», що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства. Стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 23 169 грн 73 коп. штрафу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 належним чином умов кредитного договору не виконував, а тому необхідно звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення його заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року змінено, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50009663 від 17 липня 2013 року у розмірі 431 627 грн 02 коп., звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки «Seat Leon», 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1395 куб. см., д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів за початковою ціною не нижче 231 697 грн 32 коп. відповідно до умов договору застави транспортного засобу № 50009663 від 08 серпня 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 23 169 грн73 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет застави, проте змінив резолютивну частину рішення, встановивши початкову ціну реалізації предмету застави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким звернути стягнення на предмет застави в рахунок повного задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті», а в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов`язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення, а тому вимога про стягнення з нього 1784 грн штрафу не підлягає задоволенню. Крім того, оскільки позивач визначив зобов`язання у кредитному договорі з перерахуванням до іноземної валюти, то вимоги щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції відповідно до частини другої статті 625 ЦК України є безпідставними. Також безпідставно стягнуто з нього й штраф у розмірі 23 169 грн 73 коп. на підставі пункту 4.1.2 договору, оскільки автомобіль вибув з його власності шляхом викрадення та не з його вини; при цьому у разі настання страхового випадку з майном, переданим у забезпечення зобов`язань позичальника, страхове відшкодування має бути сплачено на рахунок компанії, тобто ТОВ «Порше Мобіліті». Отже, судом апеляційної інстанції помилково звернуто стягнення на предмет застави в рахунок лише часткового погашення заборгованості.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У липні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, у яких просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 372/551/16-ц з Обухівського районного суду Київської області. Зупинено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2017 року справу за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «АХА Страхування», про звернення стягнення на предмет застави, призначено до розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що 17 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50009663, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 196 942 грн 72 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 24 132,18 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 62 558 грн 15 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 7 665,50 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 9,90 % ріячних, які відповідно до п. 2.3. загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - до 15 липня 2018 року, для купівлі автомобіля марки «Seat», модель Leon, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , та оплати страхових платежів.

08 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 50009663, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надав в заставу вказаний вище автомобіль марки «Seat», д.н.з. НОМЕР_3 , що належав йому на праві власності.

Згідно з пунктом 1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 231 697 грн 32 коп.

Пунктом 2.1.1 договору застави визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за договором, зазначеним в пункті 1.3 цього договору - заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмета застави та його реалізацію.

Відповідно до умов пункту 4.1 договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставродержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у разі: передачі заставодавцем предмета застави іншій особі без попередньої згоди заставодержателя згідно з порядком, зазначеним у пунктах 1.7, 2.3.4; порушення заставодавцем правил про заміну предмета застави, що встановлені в пунктах 1.5, 2.3.3; у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу, що передбачені в пунктах 1.6, 2.3.4; у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, згідно з пунктом 2.3.4; у разі порушення заставодавцем зобов`язань щодо вживання заходів, необхідних для збереження предмета застави, що передбачені в пунктах 2.3.1, 2.3.2; у разі порушення вимог пунктів 1.9, 2.3.7, 2.3.8.

За умовами пункту 4.1.2 договору застави у разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених статтею 2.3 цього договору, заставодердатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 % від вартості предмету застави, визначеної у статті 1.1 цього договору.

Як вбачається із довідки слідчого Голосіївського Управління поліції ГУ НП в м. Києві від 18 грудня 2015 року № 53/16-10898, ОСОБА_1 звертався 13 листопада 2015 року до Голосіївського управління ГУ НП в м. Києві з письмовою заявою про те, що в період часу з 23 жовтня 2015 року 16 год. 00 хв. по 11 листопада 2015 року 19 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пл. Московська, 3, невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем марки «Seat», моделі Leon, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 . Відомості про вказану подію 13 листопада 2015 року внесено до ЄРДР за № 0010898 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України.

09 липня 2015 року даний транспортний засіб було перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 , яка в свою чергу 22 липня 2015 року зняла транспортний засіб з обліку для реалізації.

Відповідно до копії реєстраційної картки ТЗ від 04 серпня 2015 року, автомобіль марки «Seat», модель Leon, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1395 куб. см., д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2

Листом від 18 лютого 2016 року №1580/18цв АТ СК «АХА Страхування» відмовило ОСОБА_1 у визнанні заявленої події страховим випадком та у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з не підтвердженням і факту крадіжки.

05 січня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 373 246 грн 28 коп.

15 січня 2016 року ТОВ «КПД Консалтинг» та ТОВ «Порше Мобіліті» підписали заявку на надання юридичних послуг № 85 до договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, а 22 січня 2016 рокусклали акт № 1 про надані послуги, відповідно до якого вартість послуг становить 10 000 грн, ПДВ 2 000 грн, а всього 12 000 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Порше Мобіліті» посилався на те, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 12 лютого 2016 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 431 627 грн 02 коп. з яких: прострочена заборгованість в сумі 27 368 грн 49 коп. за кредитом (26 244 грн 39 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 177 грн 72 коп. - 3% річних, 353 грн 99 коп. - інфляційні втрати та 592 грн 39 коп. - пеня) та в розмірі 3 096 грн 25 коп. за додатковим кредитом (3 065 грн 68 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 07 грн 06 коп. - 3 % річних, 23 грн 52 коп.- пеня); заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 326 481 грн 34 коп., з яких: 322 665 грн 81 коп. сума заборгованості за кредитом та додатковим кредитом та 3 815 грн 52 коп. сума заборгованості за процентами. Крім того відповідно до пункту 8.2, 3.3 кредитного договору ОСОБА_1 нараховано штраф в розмірі 39 388 грн 54 коп., а також збитки за договором про надання юридичних послуг у сумі 12 000 грн. Також позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 23 169 грн 73 коп. відповідно до умов пункту 4.1.2 договору застави.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК Українив разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Отже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до пункту 3.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 17 липня 2013 року № 50009663, ТОВ «Порше Мобіліті» має право визнати термін повернення таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання договору, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Позичальник зобов`язаний повернути товариству у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується товариством і вказується у повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримане, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення (пункт 3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 17 липня 2013 року № 50009663).

Судами установлено, що 05 січня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 373 246 грн 28 коп.

Тобто товариство, направивши таку вимогу позичальнику, змінило строк виконання зобов`язання, після настання якого нарахування відсотків за користування кредитом повинно було припинитися.

Проте суд апеляційної інстанції вказаного не врахував та належним чином розрахунок ТОВ «Порше Мобіліті» щодо нарахування відсотків та пені за межами строку кредитного договору не перевірив.

Крім того судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 міститься висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

У пункті 1.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 17 липня 2013 року № 50009663, передбачено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання ТОВ «Порше Мобіліті» очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку. Назву якого зазначено у кредитному договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»).

Установивши, що всі платежі за кредитним договором самостійно коригувались позивачем під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на момент звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції належним чином не встановив, чи виникли у позивача втрати у зв`язку із знеціненням гривні.

Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 23 169 грн 73 коп. відповідно до пункту 4.1.2 договору застави, проте предмет застави вибув з користування ОСОБА_1 . Щодо цієї події відкрито кримінальне провадження і ці обставини не заперечувалися ТОВ «Порше Мобіліті».

Таким чином підстави вибуття автомобіля із володіння відповідача не встановлені, а від цього залежить правомірність нарахування штрафу.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків у сумі 12 000 грн згідно із статтею 22 ЦК України та пункту 8.5 Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» зазначав, що у зв`язку з порушення відповідачем умов кредитного договору для забезпечення відновлення порушеного права позивача, ТОВ «Порше Мобілілті» з ТОВ «КПД Консалтинг» було укладено договір про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року.

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції не надано будь-якої оцінки, чи є вказана сума збитками в розумінні статті 22 ЦК України та щодо правомірності її врахування в суму основного боргу.

Враховуючи вищевикладене у сукупності суд касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, належним чином не перевірив наданий позивачем розрахунок та складові заборгованості ОСОБА_1 , що є суттєвим для вирішення справи, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав звернення стягнення на предмет застави в рахунок часткового погашення заборгованості у розмірі 431 627 грн 02 коп.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов