Справа № 362/4779/18>
Провадження № 2/362/579/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
за участі: секретаря судового засідання Яренко Н.М.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :
03.09.2018 року позивач звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у загальному розмірі 12794,77 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.01.2018 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу « Infinity EX 25», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача, який належить ОСОБА_4 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На час події автомобіль відповідача був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яке здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 39 092,29 грн. Однак фактична вартість відновлювального ремонту перевищує суму страхового відшкодування на 12794,77 грн. 26.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про добровільне відшкодування шкоди, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач вимоги позову не визнав, пояснивши, що автомобілю позивача було завдано незначних пошкоджень, а тому, на його думку, суми страхового відшкодування достатньо для покриття затрат на ремонт його автомобіля.
Представник Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини не явки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не надіслав.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом достовірно встановлено, що 02.01.2018 року о 07 год. 50 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Києві по пр. Голосіївському,15, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Infinity », державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем «BMW» державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосоване відносно останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав.
В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Зі змісту позову, що підтверджується відповідачем та в силу вимог ст. ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, встановлено, що власником автомобіля «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (поліс № АК 7105211 від 24.07.2017 року).
Згідно заяви про страхове відшкодування від 25.01.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Infinity EX 25», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 56610 грн. (з яких: 10000,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 2400,00 вартість необхідних для ремонту матеріалів, 44210,00 грн. - вартість відновлювального ремонту); вартість страхового відшкодування складає - 39092,29 грн.
Саме дану суму (39092,29 грн.) було сплачено ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» позивачу в рахунок відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується звітом про стан рахунку станом на 25.06.2018 року.
Однак, зі слів позивача виплачена страхова виплата в сумі 39092,29 грн. не покриває повністю завданого дорожнього транспортною подією матеріального збитку.
Така, згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000002 від 19.01.2018 року, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_5 було проведено ремонтні роботи автомобіля «Infinity EX 25», державний номерний знак НОМЕР_1 на загальну суму 50000,00 грн.(а.с.15), які згідно платіжного доручення № 1 від 31.05.2018 року було сплачено позивачем на рахунок виконавця робіт ( а.с.16).
Крім того, позивачем було понесено додаткові витрати в сумі 1887,06 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № АВ -К-29951 від 24.03.2018 року.
Таким чином, з досліджених в ході судового розгляду справи письмових доказів достовірно встановлено, що непокрита сума завданого збитку становить 12794,77 грн. (50000, 00 грн. +1887,06 грн. -39092,29 грн. = 12794,77 грн. )
26.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 12794,77 грн. Однак остання була проігнорована відповідачем та кошти на відшкодування майнової шкоди не сплачено.
Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
До збитків, згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Також відповідно до п. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди.Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.
В силу вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).
Згідно зі ст.6 вищевказаного закону визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено ст. 1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.
Натомість страхове відшкодування, виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із ч.ч.1, 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі ст. 1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Враховуючи те, що позивачем доведено факт та розмір заподіяної шкоди, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у заподіянні шкоди, позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом сплатити відповідачем на користь позивача різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою, що становить 12794,77 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 704,80 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, в силу вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійно правничу допомогу в сумі 2500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166,1194 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , старшого ординатора хірургічного відділення в/ч НОМЕР_5 м. Маріуполь) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 12794 грн. 77 коп.; судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.; витрати, пов"язані з розглядом справи - 2500 грн. 00 коп., а всього стягнути - 15999 (п"ятнадцять тисяч дев"ятсот дев"яносто дев"ять) грн. 57 (п"ятдесят сім) коп.
В іншій частиині позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко