Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Ходи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 мотивувала тим, що від спільного проживання з відповідачем в них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері та проживає з нею. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. А тому, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини та грошові кошти у розмірі 31200 гривень за 2016-2018 роки.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. А саме вказав, що він постійно, в міру свої можливостей, переводив на рахунок позивача грошві кошти у розмірі 1000-1500 грн. на утримання дитини, що підтверджує наданими квитанціями. Надавав кошти на екскурсії та спортивні змагання. Крім того, передавав продукти харчування. Щороку син проводить канікули з батьком. За цей час він повністю забезпечений. Відповідач купив сину мобільний телефон та планшет. Приймає участь у підготовці сина до школи. Постійно спілкується з сином по телефону. ОСОБА_2 ніде не працює, не має матеріального доходу, хворіє, має обмежену працездатність, має на утриманні дружину ОСОБА_4 та двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2010 року народження та ОСОБА_6 , 2018 року народження. Просив призначити адекватний розмір аліментів.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2012 року було розірвано.

У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Згідно довідки № 657 від 07.03.2019 з місця проживання та про склад сім`ї дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є та обставина, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, а тому суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання їхньої дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зокрема, суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка не працює та перебуває у декретній відпустці, утримує її та неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2010 року народження та ОСОБА_6 , 2018 року народження, ніде не працює, не має матеріального доходу, що підтверджується довідками Копайгородської селищної ради Барського району № 1026 від 12.06.2019 та №1295 від 09.09.2019, хворіє з діагнозом: остеохондрозом поперекового відділу хребта з килами міжхребцевих дисків в спинномозковий канал в сегментах з компресією спинномозкових корінців, правобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ступеня, має обмежену працездатність.

Зважаючи на положення ст. 141, 180-184 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошові сумі у розмірі 1800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 31200 гривень за 2016-2018 роки задоволенню не підлягає з наступних підстав. У позовній заяві, зокрема у її резолютивній частині, позивачем не зазначено та не обґрунтовано які саме кошти вона бажає стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою вважається, що недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд, вирішуючи спір про стягнення аліментів за минулий період вважає, що дані вимоги є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази того, що вона зверталася до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий період мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

В силу вимог ст. 191 СК України, для задоволення вимоги позивача, слід насамперед довести, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів (зверталась до керівника установи де працює відповідач, чи до нього особисто, що підтверджується листами звернення, чи до його батьків з проханням вплинути на нього), направляла листи відповідачеві з підтвердженням їх отримання відповідачем. Крім цього, має бути доведено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів (обіцяв платити добровільно аліменти, приховував місце роботи, проживання, ухилявся від спілкування з дитиною), інші дії, які підтверджують позовні вимоги позивача та були б належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідач переводив на рахунок позивача грошві кошти у розмірі 1000-1500 грн. щомісячно на утримання дитини, що підтверджується копіями наданих суду квитанцій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 768,40 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 80, 84, 141, 179, 180-183, 185 СК України, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), уродженця м. Бар, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) жительки АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошові сумі у розмірі 1800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27.03.2019 року.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Рішення в частині стягнення платежу аліментів в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя:

Повний текст рішення складено 13.09.2019