Справа № 640/9159/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Савицької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - в будинку АДРЕСА_1 , усунувши позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року задоволено клопотання представника позивача та витребувані докази.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу для розгляду по суті.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що вона є власницею Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про спадшину, в якому зареєстровано місце проживання її сина ОСОБА_2 Вказує, що з часу реєстрації відповідача він не заселявся в будинок, з нею не спілкується, належні йому речі в будинку відсутні, комунальні платежі відповідач не сплачує та на момент подачі позову вже понад рік не проживає в даному приміщенні. У зв`язку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та усунути порушення її прав власника на користування майном.

В судове засідання позивач та її представник не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, просили вирішити питання у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи завчасно повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, відзиву до суду не подав.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач - син позивачки ОСОБА_2 зареєстрований у її житловому будинку, проте в будинку не проживає з 2012 року, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив, будинком відповідач не цікавиться та не користується, комунальні платежі не сплачує, речей його в будинку немає, а тому лише реєстрація відповідача порушує права власника на користування своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.09.2012 (а.с.4-5). Іншим співвласником даного будинку є ОСОБА_3

Судом також встановлено, що в зазначеному будинку зареєстровано відповідача ОСОБА_2 . згідно довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова від 10.05.2019 наданої на електронний запит суду.(а.с. 17)

Відповідно до даних з Київського відділу поліції ГУ НП у Харківській області від 16.07.2019 року у період часу з 01.01.2018 року по 01.07.2019 року звернень від ОСОБА_2 з приводу перешкоджання йому у проживанні за адресою: АДРЕСА_1 не надходило. (а.с. 32).

За відповіддю КНП «Харківська міська поліклініка № 20» від 22.06.2019 року медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_2 в картосховище поліклініки відсутня, в журналі реєстрації листків тимчасової непрацездатності та книги обліків викликів лікаря дані відносно ОСОБА_2 відсутні. Декларацію про вибір лікаря на ім*я ОСОБА_2 не зареєстровано. (а.с. 30).

За даними сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 за адресою по в АДРЕСА_1 , що є власністю позивача не проживає з 2012 року.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Якщо виходити з розуміння сім`ї за житловим законодавством, то згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тут ознака постійного проживання є обов`язковою умовою розуміння сім`ї.

Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 №5, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких інших вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в*роживає у будинку АДРЕСА_1 зду Ладигіна в м. Харкові понад строків, встановлених законом і втратив право користування нею.

Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив і є всі підстави відповідно до ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Доказів на спростування зазначеного до суду не надано.

Керуючись ст.ст. 259,265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користу№ АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) таким, що втра№ АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстрації за даної адресою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :