РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2019 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Мороз Т.М.

з участю секретаря судового засідання - Крейс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.06.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В позовній заяві позивач вказує, що вона 02.09.2017 року передала у власність ОСОБА_2 , грошові кошти в розмірі 50000 грн., про що він написав розписку від 02.09.2017 року.

23.04.2019 року вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, яку він отримав 26.04.2019 року, однак ОСОБА_2 станом на 03.05.2019 року кошти не повернув.

Позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в розмірі 50000 грн. та понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Полив`яна Ю.М., надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 02 вересня 2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. які зобов`язується повернути (а.с. 10).

23.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з вимогою про повернення суми боргу пртягом семи днів від дати її отримання, яку останній отримав 26.04.2019 року (а.с. 11-14).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред1явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протяго тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо іншне не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно із нормами статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Таким чином, наявна в матеріалах справи розписка є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи написання відповідачем розписки про отримання в борг вказаної суми грошових коштів, із зазначенням зобов`язання щодо їх повернення, наявністю підпису в ній боржника та наявністю оригінала розписки у позивача, на думку суду свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачем грошових коштів та неповернення позивачу суми боргу на момент ухвалення даного рішення судом, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в розмірі 50 000 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу та на користь державний по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) гривні.

Учасники справи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя