ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/5785/16-ц

Провадження № 22-ц/818/3583/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Соколової А.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року, в складі судді Грищенко І.О., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнював та в якій остаточно просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у його спілкуванні та вихованні дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: 1) прогулянки та спільне проводження часу на території м. Харкова та Харківської області без присутності матері: один раз на тиждень в неділю з 10.00 год. до 20.00 год.; під час літніх канікул з 10.00 год. 01 липня по 20.00 год. 10 серпня; під час зимових канікул з 10.00 год. 03 січня по 20.00 год. 08 січня; 2) подорожі за межі Харківської області по території України - за попереднім повідомленням та погодженням з матір`ю: під час літніх канікул з 10.00 год. 01 липня по 20.00 год. 10 серпня; під час зимових канікул з 10.00 год. 03 січня по 20.00 год. 08 січня.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що в період їхнього проживання без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 у них народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . До травня 2014 року дружина, дочка та він проживали разом, а після травня 2014 року він був змушений піти від дружини. Після цього відповідач усілякими способами перешкоджає йому спілкуватися із дитиною. Проявляється це в тому, що дочку він бачить не більше 2 годин на день, не більше 1 разу на тиждень, а також не кожен день йому дозволяють говорити з нею по телефону, не пояснюючи причин. У зв`язку з конфліктними ситуаціями, які трапляються між сторонами у вихованні та спілкуванні з дитиною, він вимушений звернутися до суду для того, щоб встановити порядок спілкування із дочкою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : у перший четвер місяця з 19:00 години до 20:00 години; у другу та четверту неділю місяця з 10:00 години до 20:00 години; у третій вівторок місяця з 18:00 години до 19:00 години, враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини.

Спільний відпочинок під час зимових канікул протягом п`яти днів із виїздом на оздоровлення у межах України або за межами України за погодженням з матір`ю дитини.

Спільний відпочинок під час літніх канікул протягом чотирнадцяти днів із виїздом на оздоровлення у межах України або за межами України за погодженням з матір`ю дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити мотивувальну частину рішення, виключивши з неї встановлені обставини про те, що: "19.10.2018 р. до суду надана заява ОСОБА_3 , в якій вона просить суд відмовити її батьку, ОСОБА_1 , у встановленні побачень із нею за його бажанням та встановити час зустрічей виключно за її згодою, оскільки вона вважає себе вільною особистістю та в праві вибирати, коли і з ким спілкуватися. При зустрічах батько психологічно давить на неї, ці зустрічі не приносять їй задоволення."

Крім того, змінити резолютивну частину рішення та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, визначивши наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки - ОСОБА_3 ,: - прогулянки та спільне проводження часу на території міста Харкова та Харківської області без присутності матері: - один раз на тиждень в неділю з 10.00 години по 20.00 годину; - під час літніх канікул з 10.00 години 01 липня по 20.00 годину 10 серпня; - під час зимових канікул з 10.00 години 03 січня по 20.00 годину 08 січня. Подорожі за межі Харківської області по території України - за попереднім повідомленням та погодженням з матір`ю: - під час літніх канікул з 10.00 години 01 липня по 20.00 годину 10 серпня; - під час зимових канікул з 10.00 години 03 січня по 20.00 годину 08 січня.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що після зміни місця свого проживання ОСОБА_1 протягом 3-х років поспіль (до осені 2017 року) постійно спілкувався з дочкою - ОСОБА_3 та не пропадав з її життя. Переважно бачився з нею в школі та іноді, коли дозволяла ОСОБА_2 в інших місцях, переважно в магазинах під час придбання речей та одягу для дочки. З жовтня 2014 року і до сьогоднішнього дня ОСОБА_1 абсолютно добровільно оплачує всі витрати, пов`язані з утриманням дочки, на сьогодні також і аліменти, а саме: - навчання дитині в школі « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; - всі додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини (канцтовари, підручники, харчування, екскурсії, святкування днів народження, іспити, закордонні поїздки); - одяг та взуття; - інші речі для розвитку та відпочинку дитини (велосипед, спортивні знаряддя, комп`ютер, мобільний телефон і т.п.); заняття дитини в гуртках. Зазначає, що у вищевказаний 3-річний період окремого проживання з дочкою з жовтня 2014 року по осінь 2017 року він приймав максимально можливу участь в житті дитини. Від 2-х до 4-х разів на тиждень забирав дитину зі школи на кілька годин для прогулянок, з дочкою відвідували кафе, гуляли в парку, в лісі, часто грали в активні ігри (бадмінтон, футбол і т.п.), спільно робили покупки необхідних для дочки речей. Проте, вказує, що ці зустрічі були нерегулярними та короткочасними та могли бути в будь-який момент скасовані ОСОБА_2 , не було можливості зустрічатись у вихідні дні та на канікулах. Вказане зумовило звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом. Звертає увагу суду на те, що його спілкування з дочкою завжди було позитивним, вони ніколи не спілкувались з приводу образу життя ОСОБА_2 та її поведінки. Однак, суд звернув увагу лише на той факт, що ОСОБА_1 більше року не спілкується з дитиною за ініціативою самої дитини, однак не були встановлені реальні причини цього. Тому вважає, що небажання доньки спілкуватись з ним зумовлено виключно поведінкою та впливом ОСОБА_2 . Крім того, зазначає, що він весь час пропонував мирне врегулювання стосовно виїзду з дитиною за кордон шляхом надання взаємних дозволів на виїзд, однак відповідач відмовлялась від врегулювання мирним шляхом. Крім того, зазначає, що в мотивувальній частині рішення судом було зазначено наступне: "19.10.2018 р. до суду надана заява ОСОБА_3 , в якій вона просить суд відмовити її батьку, ОСОБА_1 , у встановленні побачень із нею за його бажанням та встановити час зустрічей виключно за її згодою, оскільки вона вважає себе вільною особистістю та в праві вибирати, коли і з ким спілкуватися. При зустрічах батько психологічно давить на неї, ці зустрічі не приносять їй задоволення." Вважає, що посилання суду першої інстанції на вказану заяву є протиправним та грубим порушенням норм чинного процесуального законодавства, яке вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Також з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2 , в якій просила суд рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що в період з жовтня 2012 року по 2014 рік, під час припинення фактичних шлюбних відносин сторони продовжували проживати у спільному будинку, але як співвласники домоволодіння. За цей період позивачем ОСОБА_1 чинились дії по відношенню до дитини, що призвели до погіршення їх стосунків. Оскільки позивач з жовтня 2014 року припинив спілкування та утримання доньки, ОСОБА_2 була вимушена у 2015 році звернутись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем ОСОБА_1 рішення по сплаті аліментів відразу не було виконане, а лише після вчинення державним виконавцем заходів щодо примусового стягнення вказаної заборгованості. Щодо встановленого графіку зустрічей з батьком у будні, то саме ці часи перепадають на додаткові зайняття, оскільки на час ухвалення рішення суду змінився розклад додаткових занять дитини музикою та плаванням. Посилається на те, що рішення суду є незаконним, оскільки судом першої інстанції не було прийнято до уваги відсутність підстав для звернення до суду з вказаним позовом відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, оскільки жодним чином перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідачем не чинились. Крім того, судом не були з`ясовані всі обставини справи, а висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах, оскільки висновок департаменту праці та соціальної політики управляння служб у справах дітей щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки від 17.03.2017 року № 222, спростовується іншими доказами, наданими відповідачем, щодо неналежного виконання батьком своїх обов`язків по утриманню дитини, судом не встановлено місце проживання позивача, чи відповідають його житлові умови проживання для нормального розвитку дитини, чи є в його помешканні окреме місце для дівчини - підлітка. Не враховано відношення самої дитини, яка наполягала на зустрічі з батьком саме в часи за її бажанням. Крім того, судом не було задоволено клопотання про виклик дитини, для з`ясування її прихильності до батьків.

ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що всі доводи позивача, які зазначені в апеляційній скарзі, як дійсні обставини справи, що не були з`ясовані судом, внаслідок чого висновки суду не відповідали б обставинам справи, є безпідставними, надуманими позивачем, не підтверджуються жодним доказом та не відповідають дійсності. Звертає увагу суду на те, що позивачем за минулі роки жодного разу не було висунуто пропозиції щодо вивезення дитини на оздоровлення, або пропозиції купити дитині одяг, тощо. Вказане свідчить про небажання останнього приймати участь у вихованні дитини, а всі звернення до суду та поліції є лише видимістю такого наміру. Також наголошує, що рішенням комісії органів опіки та піклування було встановлено постійне місце проживання дитини з матір`ю - ОСОБА_2 .

Також відзив на апеляційну скаргу надав представник позивача, в якому вказав, що проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечує в повному обсязі та вважає її необґрунтованою і безпідставною, а викладені у ній обставини такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Зазначає, що ОСОБА_2 самостійно та без відома позивача було змінено місце проживання дитини. Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів були визнані ОСОБА_1 частково та він ніколи не заперечував та не ухилявся від свого обов`язку утримувати дочку. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції при розгляді справи ОСОБА_2 було роз`яснено право заявити клопотання про допит дитини у якості свідка, проте ОСОБА_2 такого клопотання не заявляла.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень 25 листопада 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 4227, що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.11.2005 р. серія НОМЕР_1 . Її батьками записані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 р., яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2015 р. залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки - визнані обґрунтованими та задоволені. Вирішено визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину на житловий будинок літ Ж - 2, пінобетонний, житловою площею 75,00 кв. м., з надвірними будівлями і спорудами у вигляді альтанки - літ. З, огорожі № 6, 7, 8, 9, 10, замощення - 1 та приватизовану земельну ділянку до нього площею 0,0866 гектарів з призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що все знаходиться в АДРЕСА_1 . Судові витрати в сумі 1183,29 гривен стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 р. касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року залишені без змін.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2017 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.06.2015 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В довідці аква - фітнес клубу «Волна» від 10.10.2018 р. зазначається, що ОСОБА_3 дійсно відвідує секцію спортивного плавання в басейні «Волна» за таким розкладом: ВТ та СР на 16:45 год. до 18:00 год.

ОСОБА_3 навчається у Харківському приватному навчально - виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області з 01.09.2010 р., заняття у школі починаються о 08:45 год. та тривають до 16:30 год.

Відповідно до довідки комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична школа № 9 ім. В. І. Сокальського» вих. № 88 від 22.10.2018 р., ОСОБА_3 навчається у КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 ім. В. І. Сокальського» у 6 класі за фахом фортепіано за навчальним планом в повному обсязі. Заняття проводяться: понеділок з 18:30 год. до 19:15 год. (фортепіано); четвер з 17:40 год. до 18:25 год. (фортепіано), п`ятниця з 16:50 год. до 17:35 (хор), субота з 13:30 год. до 16:20 год. (сольфеджіо, музична література).

Згідно висновку департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 17.03.2017 р. № 222 зазначається, що батьки малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зареєстрованому шлюбі не перебували. Реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. ОСОБА_2 повідомила, що до 2014 року вона з ОСОБА_3 та її батьком мешкали однією сім`єю. На теперішній час ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження житлово - побутових умов від 10.03.2017 р., за даною адресою для дитини створено належні умови для перебування або проживання.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, має стабільну заробітну платню. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією «Авторської школи Бойко» від 22.02.2017 р., де навчається ОСОБА_3 з 05.07.2012, дитиною опікуються як батько, так і матір. Батько дитини повністю сплачує за перебування дочки у закладі, також сприяє тому, щоб дитина брала участь у додаткових шкільних закладах, поїздках за кордон України. ОСОБА_1 відвідує шкільний заклад кілька разів на тиждень, цікавиться успіхами, здоров`ям ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Харківської школи - студії «Тодес», яку відвідує ОСОБА_3 з 01.10.2014 р., сплачує за заняття, костюми та інші додаткові витрати батько, ОСОБА_1 .

На засіданні комісії малолітня ОСОБА_3 повідомила, що вона хоче зустрічатися з батьком по вівторках та четвергах з 16:00 до 17:00, а також в інший час за її бажанням.

Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: щовівторка та щочетверга з 16:00 до 17:00 та у вихідні дні за згодою дитини.

Під час оцінки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормами права.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо графіку побачень батька з дитиною.

Оскільки у висновку департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 17.03.2017 р. № 222 обставини справи в повній мірі не враховано, висновок є недостатньо обґрунтованим, колегія суддів вважає за можливе з ним погодитись лише частково.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність підстав для задоволення позову через небажання дитини спілкуватися з батьком не ґрунтуються на законі, оскільки право позивача спілкуватися з дитиною та його обов`язок брати участь у вихованні доньки забезпечені ст. 157 СК України.

Водночас, колегія суддів вважає, що визначаючи графік побачень батька з донькою, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не взяв до уваги розклад дня дитини.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 навчається у Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Авторська школа Бойка» Харківської області з 01.09.2010 р., заняття у школі починаються о 08:45 год. та тривають до 16:30 год., крім того, навчається у КПСМНЗ «Дитяча музична школа № 9 ім. В. І. Сокальського» у 6 класі за фахом фортепіано за навчальним планом в повному обсязі. Заняття проводяться: понеділок з 18:30 год. до 19:15 год. (фортепіано); четвер з 17:40 год. до 18:25 год. (фортепіано), п`ятниця з 16:50 год. до 17:35 (хор), субота з 13:30 год. до 16:20 год. (сольфеджіо, музична література), відвідує секцію спортивного плавання в Аква фітнес клуб «Волна» за таким розглядом: вівторок-середа з 16.45 год. до 18.00 год.

Колегія суддів не бере до уваги заяву ОСОБА_3 від 19.10.2018 року (а.с. 4 т. 3), оскільки у задоволенні клопотання про її залучення до матеріалів справи було відмовлено в суді першої інстанції.

Колегія суддів вислухала думку дитини щодо порядку спілкування з батьком.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що вона ображена на батька через те, що він навіть коли мешкав у сім*ї, не цікавився її життям, постійно був на роботі, не приділяв достатньої уваги її інтересам, крім того, зневажливо висловлювався про її матір, зазначає, що взагалі не має бажання спілкуватися з батьком, оскільки таке спілкування для неї стрес, крім того зазначає, що батько міг іншим шляхом налагодити з нею стосунки, ніж через суд.

З урахуванням відносин між донькою та батьком та відсутності між ними спілкування тривалий час, колегія суддів вважає, що побачення за графіком, заявленим позивачем є занадто тривалим з огляду на обставини, що склалися, розклад дня дитини та батька, тому колегія суддів вважає за можливе обмежитись побаченнями в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год.; спільний відпочинок під час літніх канікул для спілкування батька з дитиною слід визначити в період з 01 липня до 14 липня виключно за згодою дитини.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні із наведених підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року змінити.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год.

Спільний відпочинок під час літніх канікул з 01 липня до 14 липня виключно за згодою дитини.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна