Справа № 487/5458/17
Провадження № 2/487/88/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рафальської Т.В.,

позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якій просила встановити спільну часткову власність на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши частки кожного зі співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на житловий будинок, а саме: за ОСОБА_2 - 44/100 часток, припинивши спільну сумісну власність на цю ділянку.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 04.11.2002 року належить 44/100 частини в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. Відповідачам належить : ОСОБА_1 - 28/100 часток домоволодіння, ОСОБА_3 - 28/100 часток домоволодіння. На підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2003 року № 17/5 отримали Державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м. у межах згідно з планом по АДРЕСА_1 спільно із сусідами - співвласниками домоволодіння. Земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності трьох власників без виділення часток. Вона хоче визначити частку у земельній ділянці, яка належить їй.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітіним Д.Г. від 17.10.2017 року.

01.02.2018 року ухвалою суду у справі призначено підготовче судове засідання.

20.02.2018 року до Заводського районного суду м. Миколаєва Єремєєва С.П. звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності.

12.04.2018 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності.

17.09.2018 року ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву з уточненням, в якій остання просила виділити їй в натурі квартиру АДРЕСА_2 , а саме: літ.Б 1-1 коридор площею 7,4 кв.м., 1-2 кухня площею 10,0 кв.м., 1-3 ванна площею 2,3 кв.м., 1-4 коридор площею 6,4 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 5,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 17,7 кв.м., літ. Ю - сарай площею 18 кв.м., літ. М - сарай площею 10,4 кв.м. та земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок з господарськими спорудами з визначенням часток та площі між співвласниками; визнати за нею ( ОСОБА_1 ) право приватної власності на кв.1 двоквартирного одноповерхового житлового будинку з господарськими спорудами та часткою земельної ділянки на якій він розташований.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.11.2002 року з господарськими спорудами належить 28/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 Власником 44 /100 частини вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 . На підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2003 року № 17/5 отримали Державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності трьох власників. Між співвласниками земельної ділянки склався певний порядок щодо її користування, який на даний час порушується з боку ОСОБА_2

16.11.2018 року ухвалою суду у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання судом висновків експертизи.

06.06.2019 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Кузьменко В.В. справу прийнято до свого провадження та провадження у справі поновлено.

Позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги уточненої зустрічної позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні вимог первісного позову просила відмовити.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради від 04.11.2002 року на підставі рішення № 958 від 25.10.2002 року належить на праві приватної власності 44/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2003 року № 17/5, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого Миколаївським міжміським бюро тезнічної інвентаризації від 08.10.2002 року власниками даного житлового будинку є: ОСОБА_2 - 44/100 частки; ОСОБА_1 - 28/100 частки; ОСОБА_3 - 28/100 частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи те, що не визначено частку осіб, які є власниками даного житлового будинку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в Державному акті на право власності на земельну ділянку, позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення спільної часткової власністі на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі змісту позовної заяви, правовою підставою, на якій ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 , є виділ частки домоволодіння, що згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.3, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси, не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна, питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зі змісту частини 3 статті 358 ЦК України убачається, що кожний із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтями 364,367 ЦК України передбачається, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, яке може бути також поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. На відміну від виділу, за яким право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Відповідно роз`яснень, викладених в пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Такий порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.3, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси, не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна, питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. А відповідно до п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку, квартирі, не допускається.

Враховуючи вищенаведене у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Встановити спільну часткову власність на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши частки кожного зі співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на житловий будинок, а саме: за ОСОБА_2 - 44/100 часток; за ОСОБА_1 - 28/100 часток; за ОСОБА_3 - 28/100 часток.

Припинити спільну сумісну власність на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Повний текст рішення виготовлено 23.08.2019 року.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко