Справа № 158/1698/19
Провадження № 2/0158/576/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

04 вересня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Сороки І.Є.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2015 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в с. Грем`яче, Ківерцівського району Волинської області поблизу будинку культури, маючи неприязні відносини до ОСОБА_1 , наніс останньому один удар правою рукою по лівій стороні обличчя та один удар ногою по тілу, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забоєм та синцем верхньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Цуманської районної лікарні, по даному факту 25.07.2015 року було відкрито кримінальне провадження.

Разом з тим, позивач зазначає, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2019 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Позивач посилається на те, що будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині визнав свою вину повністю. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача 50000 грн. моральної шкоди, а також покласти на ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, згідно із поданою заявою просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві, щодо винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У п. 3 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно п. 5 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, тому суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Так, між позивачем та відповідачем склалися особисті немайнові цивільні відносини, які регулюються правовими нормами Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року. Даний вид правовідносин допускає відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2019 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито (а.с. 32).

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Так, позивач вказує, що наслідки неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних і моральних стражданнях, які тривали на протязі значного періоду часу. Також зазначає, що для відновлення попереднього стану пройшов тривалий період часу і на теперішній час отриманий струс мозку дає про себе знати, разом з тим порушилось його звичайне життя та ним були докладені значні зусилля для його відновлення, при цьому жодних доказів на підтвердження того, що він звертався за допомогою до кваліфікованого спеціаліста, який би підтвердив чи спростував дане припущення та виявив настання чи відсутність наслідків перенесеної травми суду не надав. Також не підтверджено належними та допустимими доказами його твердження про те, що почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою ОСОБА_2 , переживання щодо його соціальної репутації, відношення родини та близьких до скоєння являються наслідком протиправного діяння відповідача.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, ОСОБА_1 , в результаті протиправної поведінки ОСОБА_2 та внаслідок заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, дійсно зазнав втрат немайнового характеру у вигляді фізичних страждань. У матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази про стан здоров`я ОСОБА_1 Однак, короткочасний розлад здоров`я, який не призвів до вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача чи до погіршення здібностей позивача або позбавлення можливості їх реалізації, можливість повного відновлення здоров`я, короткий час та незначні зусилля, які необхідні були для відновлення попереднього стану, нетривала тимчасова відірваність від активного соціального життя дають суду підстави зробити висновок про глибину та обсяг фізичних і душевних страждань ОСОБА_1 , які він зазнав внаслідок заподіяння йому легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи ступінь вини ОСОБА_2 , який вчинив злочин невеликої тяжкості, а також те, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, і розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, також врахувавши вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру відшкодування, суд приходить до висновку про необхідність та достатність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену позивачу моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 7000 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168, 1177 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-282, 287-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ківерцівським РС УДМС України у Волинській області 29.10.2014 року.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ківерцівського районного суду Костюкевич О.К.

Повне судове рішення складене 05.09.2019 року