№ 468/989/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

07.08.2019 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 8,6921 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розташована на території Баштанської міської ради.

Позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України.

- відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до вимог п.п.2, 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої згідно доданого до позовної заяви витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 23.07.2019 року, становить 222953, 91 грн. та відповідно 1/2 частина вартості якої становить 111476 грн. 96 коп.

Проте, в позовній заяві міститься ціна позову в розмірі 111522 грн. 00 коп., обґрунтування цьому позовна заява не містить.

- відповідно до вимог п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Разом з тим, заява та додані до неї документи не містять відомостей на підтвердження того, за ким саме залишається зареєстрованим право власності на вказану земельну ділянку на момент звернення до суду з вказаною заявою (відомості державного реєстратора на момент звернення до суду).

Також заява та додані до неї документи не містять відомостей на підтвердження відсутності обставин, які б перешкоджали переходу права власності на дане майно від спадкодавця до спадкоємця, а саме відомості державного реєстратора про відсутність (або ж наявність) обтяжень земельної ділянки станом на момент звернення до суду з вказаною заявою.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідачами у справах спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В свою чергу відповідачем по справі заявлено Баштанську міську раду, при цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що окрім позивача спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (племінники позивача). Позивач не залучає їх до участі у справі, обґрунтування цьому в позові не наводить.

Згідно глави 89 ЦК України оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусами або в сільських населених пунктах - уповноваженими на це посадовими особами відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З наведених правових норм вбачається, що визнання права власності на спадкове майно можливе лише за наявності об`єктивних перешкод оформлення права на спадщину в органах нотаріату та посадових осіб органів місцевого самоврядування.

У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з положеннями ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (ст. 47 Закону України «Про нотаріат»).

Положеннями ст. 67 вказаного Закону передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів купівлі-продажу, дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів (цивільно-правових угод щодо відчуження земельної ділянки, свідоцтва про право на спадщину), державного акта на право власності на землю.

Підпунктами 4.18, 4.20 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, окрім іншого, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п. п. 53, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.

Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Таким чином, з огляду на наведені норми права, діючим законодавством чітко передбачено позасудовий порядок та спосіб вирішення питання щодо оформлення спадкоємцем в порядку спадкування права власності на земельну ділянку.

Позивач обгрунтовує свої вимоги втратою оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Проте, позовна заява не містить викладу обставин з зазначенням відповідних доказів з приводу неможливості вирішення питання позивача щодо реалізації його спадкових прав після смерті батька вище наведеним позасудовим способом.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Всупереч зазначеному позивач додав до позовної заяви її копію, яку не можливо прочитати в повному обсязі із-за неякісного відтиску печаті копіювальної техніки.

Із викладеного слід, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 175 ЦПК України, а також надання копії позовної заяви належної якості.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків але не пізніше десяти днів з дня отримання позивачами ухвали, роз`яснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ