Справа № 345/2247/19
Провадження № 22-ц/4808/1086/19
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Онушканича В.В. 01 липня 2019 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в:

28.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак з грудня 2018 року вони фактично разом не проживають. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач відмовляється матеріально утримувати їхніх дітей, хоча має стабільні заробітки, працюючи в ПрАТ «Сегежа Оріана Україна». Вона на даний час не працює, так як перебуває у декретній відпустці, а тому їй важко самій утримувати дітей.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача ОСОБА_1 .

Стягнення аліментів ухвалено розпочати з 28.05.2019 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог, в тому числі і щодо стягнення з відповідача судових витрат, відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи розмір середнього заробітку відповідача, вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Тому, врахувавши матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд визначив до стягнення аліменти в розмірі по 1700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження сплати нею витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано, що відповідач має постійне місце роботи та достатній стабільний заробіток, тобто його матеріальне становище є набагато кращим, ніж її.

Також судом не взято до уваги, що діти перебувають на її утриманні, а коштів для забезпечення соціально-побутових потреб дітей у неї не вистачає.

Вважає, що стягнення аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину є справедливим та достатнім, і буде підтверджувати принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини.

З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги ОСОБА_1 заперечив.

Зазначив, що він за жодних обставин не відмовлявся від участі в утриманні та вихованні дітей. Діти вільно приходять до нього, ночують у нього, проводять дозвілля. Він і надалі витрачає кошти на їх проживання.

Вважає, що всупереч приписам ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України позивач не зазначила та не довела для чого і на які витрати їй потрібні кошти в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з мотивів наведених у ній.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 14.06.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

Від шлюбу у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.05.2019 року діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що малолітні сини сторін проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні.

Позивачка перебуває у декретній відпустці, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину сина ОСОБА_10 , що встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.04.2019 року, а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає (а.с. 23).

Відповідач працює у ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» та отримує заробітну плату (а.с. 29).

Доказів незадовільного стану здоров`я сторін чи їхніх дітей матеріали справи не містять.

Враховуючи наведені обставини, вищевказані норми матеріального права та встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та визначив аліменти, підлягаючі стягненню з відповідача на утримання дітей, в розмірі по 1700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Суд також правильно дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесення нею таких витрат.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано, що відповідач має постійне місце роботи та достатній стабільний заробіток, що його матеріальне становище є набагато кращим, ніж її, а також те, що у неї не вистачає коштів для забезпечення соціально-побутових потреб дітей, не приймаються до уваги, оскільки позивач не надала ні доказів свого матеріального становища, ні доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, що в силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України є її обов`язком. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 23 серпня 2019 року