Житомирський апеляційний суд
Справа №279/741/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 29 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/741/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про зобов`язання здійснити постановку на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно та виплатити грошову компенсацію, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 травня 2019 року, постановлене під головуванням судді Коваленко В.П.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила зобов`язати відповідача здійснити постановку її на чергу для отримання компенсації за втрачене нерухоме майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009 року «Про затвердження порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території», а також виплатити їй грошову компенсацію у розмірі 80900 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , яке віднесено до зони радіоактивного забруднення. В червні 2016 року їй видано направлення для переселення до м.Житомира, де вона отримала квартиру. Спірний будинок переданий на баланс Берестовецької сільської ради. Проте, відповідач відмовляється добровільно виплатити компенсацію за втрачене житло, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

На думку представників Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації, апеляційна скарга є необгрунтованою.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою; матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства.

Статтею 35 цього Закону передбачена виплата компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням, яка, зокрема, включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих будинків.

Отже, враховуючи наведені норми, всю відповідальність за шкоду, завдану громадянам внаслідок Чорнобильської катастрофи, взяла на себе держава шляхом визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок цієї аварії, та встановлення пільг, компенсацій і гарантій, передбачених Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Одним із видів відшкодування такої шкоди є компенсація за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації здійснити постановку її на чергу для отримання компенсації за втрачене нерухоме, а також виплатити їй таку компенсацію у розмірі 80900 грн.

Зазначена грошова компенсація виплачується у порядку, встановленому постановою КМУ від 18 листопада 2009 року №1243.

Пунктом 5 даної постанови передбачено, що сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації ( виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у п.4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією.

Таким чином, компенсація за втрачене нерухоме майно є гарантованою державою соціальною виплатою і виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Вирішення питання щодо взяття осіб на облік для виплати грошової компенсації за втрачене нерухоме майно, а також прийняття рішення про виплату такої компенсації є виключно компетенцією спеціально уповноважених державних органів.

За правилами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, закон може містити пряму вказівку на вид судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Характерною ознакою справ цивільної юрисдикції, поряд з суб`єктним складом правовідносин, є наявність спору про право цивільне.

Згідно з ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Одним із учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

КАС України також визначає публічно-правовий спір як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, й такий спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи ( п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

У ст. 19 КАС України також передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у даній нормі термін « суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом розгляду яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів ( осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є зміст, характер спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, цивільні, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він зумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Зазначений спір був розглянутий судом першої інстанції у порядку цивільного судочинства. Проте, зміст позовних вимог свідчить, що ОСОБА_1 не погоджується з відмовою органу державної влади- Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації, здійснити їй виплату грошової компенсації за втрачене нерухоме майно. Відповідач у спірних правовідносинах здійснює владні управлінські функції на підставі законодавства. Отже, між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Одночасно позивачеві роз`яснюється її право на звернення до суду з даними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,377 ,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 травня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року.