Номер провадження: 22-ц/813/570/19
Номер справи місцевого суду: 2-8842/05
Головуючий у першій інстанції Потапчук В.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
за участю секретарів судового засідання: Томашевської К.В., Віцько А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про розірвання договору позики та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 квітня 2004 року вона з ТОВ «Фірма Ветеран Збройних сил» уклали договір позики № 1, згідно якого, вона, 28 червня 2004 року, передала товариству суму позики у розмірі 350 000 грн. Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору позики від 05 квітня 2004 року термін надання позики в повному об`ємі позичальнику складає один календарний рік з моменту внесення грошових коштів в касу ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил». 28 червня 2005 року ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» повинно було повернути їй позику. Проте, коли вона звернулася до директора ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» з пропозицією повернути позику, директор ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» пояснила, що в даний час у товаристві відсутні кошти та просила відстрочити їм повернення боргу строком на два роки. Вказані обставини, стали підставою звернення до суду. Також в своїй позовній заяві, ОСОБА_2 просить суд визнати за нею, згідно п. 5.5 договору позики № 1 від 5 квітня 2004 року, право власності на будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що згідно даного договору, у разі неповернення товариством позики, вона має право вимагати в нього передати їй вказане майно.
В свою чергу, представник ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» подав зустрічний позов до ОСОБА_2 , КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про розірвання договору позики та визнання права власності, мотивуючи його тим, що 05 квітня 2004 року ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» уклало з ОСОБА_2 договір позики № 1 згідно з яким остання зобов`язалася до 05 липня 2004 року надати ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» позику шляхом внесення в касу грошових коштів у розмірі 350000 гривень. Однак, ОСОБА_2 внесла до каси ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» лише 61 555,20 гривень, у зв`язку з чим порушила п. 2.1 договору. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не виконала свого обов`язку по внесенню в касу ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» у повному обсязі грошової суми у розмірі 350000 гривень, на підставі п. 7.1 договору позики № 1 від 05 квітня 2004 року просило в односторонньому порядку розірвати договір. Крім того, товариство просило зобов`язати комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» зареєструвати та видати йому свідоцтво про право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19.12.2005 року позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.
Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» до ОСОБА_2 та комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» про розірвання договору позики та визнання права власності задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 61555 гривень 20 копійок.
Розірвано договір позики № 1 від 05 квітня 2004, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» та ОСОБА_2 .
Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а.
Зобов`язано комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» зареєструвати та видати товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» свідоцтво про право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду, тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19.12.2005 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_2 будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації, зазначеною нею у позові, яка відповідає інформації про місце проживання отриманою апеляційним судом у встановленому порядку за запитом до ГУ ДМС України в Одеській області, в судове засідання протягом більше 1 року знаходження справи в апеляційному суді, не з`явилася, явку свого представника в судове засідання не забезпечила.
ТОВ «Фірма Ветеран Збройних сил» в особі свого представника адвоката Байдеріна О.А. будучи належним чином повідомленим, явку в судове засідання вказаного представника або іншого представника не забезпечило. Адвокатом Байдеріним О.А. 24.10.2018 року до апеляційного суду подано клопотання про відкладення розгляду справи та надати час для ознайомлення з матеріалами справи. На підтвердження повноважень адвокатом Байдеріним О.А. додано договір від 19.03.2018 року, ордер ОД № 373991 від 24.10.2018 року та копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. В подальшому адвокат Байдерін О.А. будучи належним чином неодноразово повідомленим в судове засідання не з`явився, про причини не явки не повідомив, про відкладення розгляду справи з вказівкою про причини не явки заяву не подавав, інформації про можливе припинення представництва апеляційний суд у встановленому порядку не повідомив.
Присутній в судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 просив продовжити розгляд апеляційної скарги по суті, пославшись на затягування сроку розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Судова колегія, враховуючи, що протягом більш ніж тривалого часу (одного року) ОСОБА_2 та ТОВ «Фірма Ветеран Збройних сил» в особі свого представника адвоката Байдеріна О.А. не виявили ініціативи і бажання взяти належну участь у справі, вважає, що немає підстав для подальшого відкладення розгляду апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 , стягуючи з ТОВ «Ветеран Збройних Сил України» на користь ОСОБА_2 за договором позики грошову суму у розмірі 61 555 гривень 20 копійок, відмовляючи у задоволенні решти вимог про стягнення позики, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 внесла в касу ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» 61 555,20 грн. Доказів про внесення ОСОБА_2 до каси ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» решти грошових коштів зазначених у договорі позики, не надано і тому ОСОБА_2 має право вимагати від ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» повернення їй лише 61 555 грн. 20 коп.
Задовольняючи зустрічний позов, розриваючи договір позики № 1 від 05 квітня 2004, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» та ОСОБА_2 , визнаючи за товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язуючи комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» зареєструвати та видати товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» свідоцтво про право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 оспорює право власності ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а і що це є достатньою підставою для судового захисту права власності ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» шляхом визнання за цим підприємством права власності на будівлю розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.
Судом встановлено, що:
- 05 квітня 2004 року ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» уклала з ОСОБА_2 договір позики № 1, згідно з яким остання протягом 3-х місяців - до 05 липня 2004 року зобов`язалась внести у готівковій формі в касу ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» 350 000 грн., які ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» повинно використати на реконструкцію, капітальний ремонт та переобладнання існуючих будівель та споруд, які орендуються ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» згідно Договору оренди № 42-с/2003/ Голов.КЕУ Міністерства оборони України, укладеного між ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» і військовою частиною НОМЕР_1 та розташовані на території військового містечка № НОМЕР_2 . В свою чергу ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» зобов`язалася повернути ОСОБА_2 суму позики та сплатити ОСОБА_2 5 відсотків річних за весь термін надання позики в строк та на умовах передбачених договором;
- згідно з приходним касовим ордером № 4 від 28 червня 2004 року ОСОБА_2 внесла до каси ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» грошову суму в розмірі 61 555,20 грн.
Оскільки ОСОБА_2 надані докази про внесення нею, як позикодавцем в якості позики до каси ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» лише частини грошових коштів передбачених договором позики від 05 квітня 2004 року, судом вірно встановлено неналежне виконання позикодавцем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики, внаслідок чого позичальник ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» у відповідності до п.7.1. вправі вимагати в односторонньому порядку розірвання договору позики від 05.04.2004 року.
Розірвання договору в розумінні ст. 653 ЦК України позбавляє сторони договору права вимагати повернення того, що було виконано за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте в даному випадку умовами договору передбачено, що у разі несвоєчасного внесення позики в касу позичальника Позикодавець сплачує позичальнику пеню в розмірі 0,1% від суми позики за кожен день прострочення.
Однак такі претензії позичальник до позикодавця не висував та з такими вимогами до суду не звертався, в той час, як і отриману фактично частину позики 61 255 грн. 20 коп. позикодавцю не повернув.
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо розірвання договору позики та щодо стягнення з позичальника на користь позикодавця коштів в сумі фактично внесених до каси підприємства - 61 255 грн. 20 коп.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що п. 5.5. Договору позики передбачено, що у випадку, коли позичальник відмовляється від повернення позикодавцю в строк передбачений п.4.1. цього Договору Позикодавець має право вимагати передачі йому у власність будівель та споруд, які реконструював, відремонтував та здійснив переобладнання на суму Позики.
Оскільки за договором від 05.04.2004 року позика видавалася на реконструкцію, капітальний ремонт та переобладнання існуючих будівель та споруд, які орендуються ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» згідно Договору оренди № 42-с/2003/ Голов.КЕУ Міністерства оборони України, укладеного між ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» і військовою частиною НОМЕР_1 та розташовані на території військового містечка № НОМЕР_2 , умови договору дозволяли позикодавцю право формально вимагати передачі у власність будівель та споруд, які реконструював, відремонтував та здійснив переобладнання на суму Позики.
Проте таких вимог ОСОБА_2 не заявляла, обмежившись вимогою про стягнення грошових коштів за договором позики.
Також суд встановив, що:
- 02 червня 2004 року ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» уклала з OB МСК «АКВА» договір підряду № 7. Згідно з цим договором ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» було замовником, а ТОВ МСК «АКВА» - підрядником. ТОВ МСК «АКВА» зобов`язалося, у відповідності з затвердженою проектно-кошторисною документацією, виконати загально будівельно-ремонтні роботи на об`єкті, розташованому в АДРЕСА_2 , військова частина НОМЕР_1 ;
- згідно з технічним заключенням № 01/05 від 10 травня 2005 року Центра інженерних вишукувань Академії інженерних наук України будівля за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, 3- а відповідає технічним нормам України;
- згідно з технічним паспортом № НОМЕР_3 , виготовленого 15 вересня 2005 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» і замовленням ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил», загальна площа будівлі складає 1931,2 кв.м.
Проте, встановивши вказані обставини, суд не звернув уваги, що будівля загальною площею 1931,2 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_1 у власності ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» ніколи не перебувала і сам по собі факт не визнання ОСОБА_2 права власності на вказану будівлю за ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» не є підставою для судового захисту останнього в порядку ст.. 392 ЦК України шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно.
Крім того, суд не надав оцінки встановленій обставині не отримання у встановленому порядку ТОВ «Ветеран Збройних Сил України» дозволу здійснення перебудови і реконструкції спірної будівлі у відповідності до законодавства, діючого на час проведення перебудови.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині визнання за ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» зареєструвати та видати ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» свідоцтво про право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог.
У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення, з ТОВ «Фірма Ветеран Збройних Сил» на користь військової частини НОМЕР_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеній частині в сумі 2 550 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2005 року в частині визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташованої за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а та зобов`язання комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» зареєструвати та видати товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» свідоцтво про право власності на будівлю загальною площею 1931,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про розірвання договору позики та визнання права власності, зобов`язання здійснити реєстрацію права власності та видати свідоцтво про право власності.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ветеран Збройних Сил» на користь військової частини НОМЕР_4 збір за подання апеляційної скарги 2550 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено: 29.08.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова