ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/786/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

та сторін -представника АТ "Альфа-банк" Панченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/12919/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року, ухвалену суддею Грицай К.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Іванісік Сергій Васильович про визнання дій та рішень незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

5 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Альфа-банк» вчиняти дії щодо розпорядження і користування (зокрема проникнення в житлове приміщення), а саме, квартиру АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що предметом спору є рішення державного реєстратора Іванісік Сергія Петровича Білобожицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46526525 від 18 квітня 2019 року, яким право власності на нерухоме житлове майно, а саме, спірну двокімнатну квартиру було перереєстровано на нового власника - АТ «Альфа-банк». Вважає рішення державного реєстратора незаконним, оскільки згоди на звернення стягнення на належну їй квартиру вона не давала та на момент такого звернення діяв мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке придбане за кредит в іноземній валюті.

Вказує, що 05 червня 2019 року представники відповідача проникнули у двокімнатну квартиру посилаючись на наявність у них права власності та змінили замки до дверей. З цього приводу вона змушена була звернутися до Тернопільського відділення поліції ГУНП у Тернопільській області. Зазначає, що таким чином відповідачем вживаються заходи для якнайскорішої реалізації спірної нерухомості, існує реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ПАТ «Альфа-банк» () вчиняти дії щодо розпорядження і користування (зокрема проникнення в житлове приміщення) цією квартирою через можливі недобросовісні дії відповідача, які можуть порушити охоронювані матеріально-правові її інтересів стане неможливим у майбутньому ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Іванісік Сергій Васильович про визнання дій та рішень незаконними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Заборонено вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

В задоволені решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Альфа-Банк" просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року у справі за №607/12929/19.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до частини першої ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали, заявником не додано жодного доказу, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб або передане в іпотеку; існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження спірного нерухомого майна наведено також не було.

Також, при винесені ухвали суд першої інстанції, жодним чином не обґрунтував прийняте ним рішення та не навів, яким же чином незабезпечення позову призведе до унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, та не навів жодних аргументів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам.

Не звернув увагу суд першої інстанції також на неспівмірність заходів забезпечення позову, адже Іпотечний договір є чинним, та діє презумпція правомірності правочину, яка встановлена ст. 204 ЦК України.

Оскаржувана ухвала порушує матеріальні норми права, зокрема Закон України «Про іпотеку» та очевидно і безпосередньо впливає на майновий інтерес іпотекодержателя який, у такому випадку, позбавляється можливості реалізувати набуте за іпотечним договором від 06.03.2008 року пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу АТ "Альфа-Банк" не подала.

У судовому засіданні представник АТ "Альфа-Банк" Панченко Д.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась і не подала ніяких клопотань, заяв про відкладення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження майна -квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 . На підставі іпотечного договору від 06.03.2008 року, іпотекодержателем вказаної квартири зазначено ПАТ "Альфа-Банк" (а.с.26-28).

Із позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу прийняття державним реєстратором Іванісік С.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та реєстраційного запису державного реєстратора про право власності 31231994 від 16 квітня 2019 року на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-банк»; із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 167532984 від 22.05.2019 року вбачається про прийняття такого рішення та реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем АТ «Альфа-банк».

На обґрунтування заяви щодо забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не давала згоди АТ «Альфа-банк» на звернення стягнення на належну їй квартиру, яка є предметом іпотеки згідно кредитного договору від 06 березня 2008 року, за яким ВАТ «Сведбанк» надав їй кредит в сумі 56500 доларів США та іпотечного договору від 06 березня 2008 року про передачу в іпотеку спірної квартири, а також те, що вона не має доступу до власної квартири. Крім того, відповідачем вживаються заходи для якнайскорішої реалізації спірної нерухомості.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначила, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки на майно може бути звернуто стягнення в позасудовому порядку, так як ПАТ "Альфа-банк" розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що видом забезпечення позову, серед іншого, визначено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" №9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору між сторонами є визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, а питання щодо законності реєстрації права власності, підстави для такої реєстрації права власності, які викладені у договорі іпотеки, наявність боргу за договором кредиту чи право вимоги нового кредитора - ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не намагалась оспорювати і з цього приводу спір у суді першої інстанції не розглядався.

В матеріалах справи відсутні докази щодо того, що невжиттям таких заходів як вчинення дій по відчуженню майна - спірної квартири може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення її позову.

Отже, заборона відчуження квартири боржника, як захід забезпечення позову був судом першої інстанції застосований безпідставно, без з`ясування дійсного спору, який виник між сторонами забезпечення позову, без обговорення і тому є неспівмірний застосованим обмеженням кредитору у стягненні безспірного боргу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання про забезпечення позову не є обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в частині заборони будь яких дій щодо відчуження квартири, оскільки зазначений спосіб забезпечення позову не є таким, що відповідає вимогам, не враховує права і інтереси учасників справи, заявницею не доведено, яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведені з цього приводу висновки суду першої інстанції належним чином не обґрунтовані, не в повній мірі відповідають матеріалам справи та визначеному у ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-банк" - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2019 року скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак