Справа № 450/4301/18 Провадження № 2/450/771/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Лаба С. П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської про спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок та земельну ділянку.

В обґрунтування позову, покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що Верхньобілківською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області складено актовий запис №24 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в склад якої увійшли: житловий будинок АДРЕСА_1 , що числиться за померлим згідно довідки виданої Верхньобілківською сільською радою, Пустомитівського району. Львівської області; земельна ділянка площею 1,8201 га (діл. 1 пл. 1,4618 га,, діл, 2 пл. 0, 3583 га.), розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 31.12.2004р. на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003 року. За життя спадкодавець ОСОБА_2 своїм майном не розпорядився, а тому спадкування майна останнього повинно відбуватись за законом. Позивачка зазначає, що я проживала на момент смерті спадкодавця разом із ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Однак на даний час визнання права власності на спадкове майно неможливе, оскільки спадкодавцем втрачені оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме державні акти на земельні ділянки, що в свою чергу унеможливлює забезпечення права на спадкове майно в позасудовому порядку, та змушує позивачку звернутись в суд задля захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою від 27.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

16.04.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явився, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказує на те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду заяві, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , батько позивачки ОСОБА_1 , що вбачається із наявних в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 15.10.2009 року та свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_4 , прізвище якої змінене з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу, відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 09.11.1974 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в склад якої увійшло право власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 , що числиться за померлим згідно довідки виданої Верхньобілківською сільською радою, Пустомитівського району. Львівської області; земельну ділянку площею 1,8201 га (діл. 1 пл. 1,4618 га,, діл, 2 пл. 0, 3583 га.), розташована на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 31.12.2004 р. на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003 р.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 своїм майном не розпорядилась, а тому спадкування його майна повинно відбуватись за законом.

Згідно відповіді Пустомитівської державної нотаріальної контори від 11.05.2019 року № 340/02-14 вбачається, що спадкова справа на ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.

Разом з тим, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дочка - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.?

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст.1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК УКраїни, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка, ОСОБА_1 , була зареєстрована та проживала разом з ним, що стверджуються довідкою №1231 від 20.11.2018 року виданою виконавчим комітетом Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, а тому прийняла спадщину після смерті свого батька.

Разом з тим, оскільки на даний час відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 31.12.2004 р. на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА №428 від 24.09.2003 року втрачено, окрім цього на частину спадкового майна, зокрема житловий будинок, спадкодавець не виготовив правовстановлюючих документів за життя та не зареєстрував свого права власності, позивач позбавлена в позасудовому порядку можливості здійснити свої спадкові права після смерті батька.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, та те, що позивачка фактично прийняв спадщину після смерті батька, проте останній за життя не оформив своє право власності та не встиг за життя зареєструвати свого права власності на належний йому житловий будинок, а також те що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку належну спадкодавцю втрачено, що є перешкодою для реалізації спадкових прав позивача, враховуючи, що рішення на користь позивача не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись, ст. 16, 328, 1261, 1268, 1270-1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , як спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що числиться за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , як спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,8201 га (діл. 1 пл. 1,4618 га., діл. 2 пл. 0, 3583 га.), що розташована на території Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.06.2018 року.

СуддяІ. І. Мельничук