Р І Ш Е Н Н Я№ 127/31288/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,

секретар Подоляк М.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , його представника адвоката Совгири Л.В.,
відповідача ОСОБА_3 , його представника адвоката Гуменюка В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В позовній заяві зазначено, що 10.08.2002 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому в них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.04.2007 р. шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано та після його розірвання позивач ОСОБА_1 залишився проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_3 на його утримання сплачував аліменти.
У 2009 році мати позивача захворіла на онкологічне захворювання, тривалий час лікувалась, але ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Після смерті матері позивач дуже хотів та сподівався, що його батько відповідач ОСОБА_3 забере його до себе на постійне проживання, буде дбати про нього до досягнення ним повноліття.
Однак, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надавав позивачу матеріальну допомогу, не спілкувався з ним, не цікавився його життям, здоров`ям та розвитком, не допоміг йому оформити пенсію по втраті годувальника після смерті матері, тому позивача було залишено проживати разом з його бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_5 .
Після такої поведінки відповідача по відношенню до позивача, в лютому 2011 року бабуся позивача звернулася до служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради щодо участі відповідача у вихованні дитини та позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_1 , але комісією з питань захисту прав дитини відповідачу була надана можливість виправити ситуацію та добровільно приймати участь у вихованні позивача.
Відповідач до рекомендацій служби у справах дітей не прислухався та продовжував ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. З грудня 2010 року по час звернення позивача з позовом до суду відповідач не надавав жодної допомоги на утримання позивача, його вихованням та утриманням повністю займалися бабуся з дідусем.
Враховуючи ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо позивача, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради прийняв висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №371 від 31.10.2018 р.
Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно нього та стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.
З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
26.12.2018 р. у даній справі відкрито провадження.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про позбавлення його батьківських прав та зазначив, що після розірвання шлюбу він часто бачився з ОСОБА_6 та сином ОСОБА_1 . Однак, в той час у нього захворіли батьки і він не міг їх покинути. Після смерті матері дитини, сина забрала його баба, яка чинила перешкоди в спілкуванні з ним. Відповідач приїжджав на Дні народження до сина, проте баба та дід повідомляли йому, що син не бажає бачити батька. Вони забирали подарунки та обіцяли передати їх сину.
З 30.01.2017 р. по 18.05.2018 р. відповідач перебував в зоні проведення АТО. В квітні 2017 року його відпустили на Великдень додому і він поїхав до сина, проте йому баба з дідом повідомили, що дитина не бажає його бачити. У 2018 році, після демобілізації відповідач знову поїхав до сина, але його баба відмовила відповідачу у зустрічі з дитиною.
У відповіді на відзив законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначила, що обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву нічим не обгрунтовані, оскільки вона не чинила відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, натомість відповідач не бажав спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_2 , його представник адвокат Совгира Л.В. позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовільнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_3 , його представник адвокат Гуменюк В.А. позов визнали частково, а саме: просили суд не позбавляти відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він бажає спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні та визнав аліменти на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини своїх доходів, оскільки він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та на його утриманні знаходяться ще троє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 182-185). Надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснили, що відповідач оформив для сина пенсію, відкрив йому рахунок в банку та надсилає йому грошові перекази.
Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Надав висновок органу опіки та пілування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради про доцільність позбавлення батькіських прав ОСОБА_3 , стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники справи не заперечували щодо проведення судового засідання у відсутність представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради.
Свідок ОСОБА_9 (сестра матері позивача) суду повідомила, що вона проживала з сестрою майже два роки. За життя матері позивача, відповідач не приймав участі у вихованні сина, матеріально не допомагав, перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинив. Після смерті матері відповідач не турбувався про дитину, матеріальної допомоги не надавав, хоча бабуся і дідусь не чинили йому перешкод у спілкуванні з сином. Свідку відомо, що позивач та його бабуся були ініціаторами подачі даної позовної заяви.
Свідок ОСОБА_5 (дідусь позивача) суду повідомив, що відповідач не виховував сина, не піклувався про нього, не одягав його, не ходив до нього а ні у садочок, а ні в школу, єдиним подарунком був планшет та музичні колонки. Дитина після смерті матері чекала батька.
Свідок ОСОБА_10 (сусідка позивача) суду повідомила, що її сім`я дружить з позивачем. Після смерті матері позивача вона не бачила, щоб відповідач ОСОБА_3 приїздив до позивача, останній розповідав, що батько не приймає участі у його вихованні, нічого йому не дарує. Свідку відомо, що дитина хотіла спілкуватися з батьком, замість батька у нього є дідусь.
Свідок ОСОБА_11 (знайома матері позивача з дитинства) суду повідомила, що відповідач ОСОБА_3 не приймав участі у вихованні дитини. Дитина проживала з матір`ю та хотіла спілкуватися з батьком, але батько з дитиною не контактував, хоча проживав недалеко.
Свідок ОСОБА_12 (знайома матері позивача) суду повідомила, що відповідача вона ніколи не бачила, мати позивача розповідала їй, що батько дитині матеріально не допомагає. Позивач розповідав свідку, що не хоче спілкуватися з батьком.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 29.09.2004 р. Відділом реєстраціїактів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2878 (а.с. 11).
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.09.2006 р. (справа №2-2627-2006 р. розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , зареєстрований 10.08.2002 р. в Могилів-Подільському відділі РАГС Вінницької області, актовий запис №148 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 30.12.2010 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №372 (а.с. 18).
Рішенням Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 25.02.2011 р. №75, затверджено висновок про можливість ОСОБА_2 бути опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Відповідно до педагогічної характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 9-А класу СЗШ І-ІІІ ступенів №1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, за весь період перебування дитини в школі батько участі в навчанні та вихованні сина не приймав. До школи не приходив, життям хлопчика не цікавився. ОСОБА_14 та баткьівські збори не відвідував, від виконання батьківських обов`язків самоусунувся (а.с. 15).
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 9-А класу СЗШ І-ІІІ ступенів №1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, з метою психопрофілактичної роботи з учнем були проведені індивідуальні бесіди. Під час яких було встановлено, що ОСОБА_15 не бажає спілкуватися з батьком. В зв`язку з тим, що він взагалі не приймає участі в його вихованні. На бесіду про батька реагує критично, зазначає, що батько бачив його 5 років тому. І не бажає взагалі з ним бачитись, якби й була така можливість (а.с. 16).
Згідно довідки Фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» від 24.07.2018 р. №33, за весь період, протягом якого ОСОБА_1 відвідує секцію, вихованням, розвитком та зацікавленням в його подальших спортивних здобутках був лише дідусь. Батько даного спортсмена жодного разу не цікавився та не приходив а ні на змагання а ні на тренування та не спілкувався з тренером. Всі фінансові затрати по відрядженню онука на змагання брав на себе дідусь спортсмена (а.с. 20).
Відповідно до довідки Центру медико-санітарної допомоги Могилів-Подільської міської ради №111 від 18.07.2018 р., батько ОСОБА_1 здоров`ям сина ніколи не цікавився, в лікуванні дитини участі не приймав (а.с. 21).
Згідно актів від 05.09.2017 р., від 06.07.2018 р., від 10.09.2018 р., ОСОБА_1 проживає разом з бабусею ОСОБА_2 та знаходиться на її утримання з 29.12.2010 р. по день складання акту (а.с. 22-24).
Відповідно до копії довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 18.01.2011 р. №11/34, ОСОБА_3 сплачував аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 25% згідно виконавчого листа №2-1153 від 15.09.2005 р. Аліменти утримані та перераховані по 30.11.2010 р. включно (у зв`язку зі звільненням на пенсію з 16.11.2010 р. н.№205 о/с від 16.11.2010 р.) (а.с. 62).
Згідно службової характеристики відповідача ОСОБА_3 , виданої «Муніципальною поліцією» Вінницької міської ради, ОСОБА_3 характеризується як людина відповідальна, працьовита та цілеспрямована. Із співробітниками врівноважений, ввічливий, коректний і тактовний (а.с. 65).
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 15.03.2018 р. №151, ОСОБА_3 з 28.05.2017 р. по 27.01.2018 р. безпосередньо брав участь в антитерористичний операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей (а.с. 69).
Рішенням №131 від 28.05.2019 р. про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батькіських прав ОСОБА_3 , стосовно його неповнолітньї дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку зазначено, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться долею сона, його життям, станом здоров`я (а.с. 139-142).
Відповідач ОСОБА_3 10.06.2019 р. переказав сину ОСОБА_16 1000 грн. 00 коп., оформив йому картку платника податків та банківську картку (а.с. 170-172).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд критично оцінює висновок щодо доцільності позбавлення батькіських прав ОСОБА_3 , стосовно його неповнолітньї дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач на засіданні органу опіки та піклування та в судовому засіданні просив не позбавляти його батьківських прав, він бажає приймати участь у вихованні дитини. ОСОБА_3 не хоче, щоб його позбавляли батьківських прав наголошуючи, що після смерті дружини його батьки хворіли, тому він не міг займатися вихованням сина та матеріально утримувати його. З 2016 по 2018 р.р. воював на сході України захичаючи її незалежність, і знов не мав можливості виконувати свої батьківські обов`язки. Одружений, виховує трьох дітей.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд приймає до уваги що відповідач бажає брати участь у вихованні сина, оформив йому пенсію, почав надсилати йому грошові перекази, цікавиться життям сина, він йому не байдужий, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки син не йде на контакт.

Суд вважає, що батько може змінити свою поведінку у кращу сторону та бере до уваги, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Крім того, суд зазначає, що у разі позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , дитина залишиться сиротою, що є неприпустимо, оскільки відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2018 р.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 07.12.2018 р. по 07.01.2019 р. допустити до негайного виконання.
Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_4 від 10.05.2018 р. (а.с. 71).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав залишити за позивачем ОСОБА_1 , оскільки у задоволенні даної позовної вимоги відмовлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164-167, 180-182 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141 259, 223, 263-265, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2018 року.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 07.12.2018 р. по 07.01.2019 р. допустити до негайного виконання.
В решті позову відмовити.
Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
позивач ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, місцезнаходження юридичної особи: м. Могилів-Подільський, площа Шевченко, 6/16.

Суддя Ю.В. Медяна