Дата документу 05.09.2019 Справа № 336/4262/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №336/4262/19

Провадження №22-ц/807/2883/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в складі судді Дмитрюк О.В. від 08 липня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжянадійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2019 рокусправу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме ч. 3, 16 ст. 28 ЦПК України, просить ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що із змісту апеляційної скарги не вбачається, що грошові кошти, які позивач просить суд стягнути з відповідача є шкодою заподіяною внаслідок скоєння злочину, а отже при вирішенні питання про підсудність розгляду позовної заяви, не можуть бути застосовані правила підсудності за вибором позивача, встановлені ч. 3 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні витрати та пеню, в зв`язку із невиконанням останнім вироку суду про стягнення моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок кримінального правопорушення.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила місцем проживання відповідача адресу: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Запоріжжя, на підтвердження чого додала копію паспорта відповідача (а.с.1,5).

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Постановляючи ухвалу про передачу даного позову на розгляд Ленінському районному суду м. Запоріжжя, суд першої інстанції зазначив, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача не є шкодою, заподіяною внаслідок вчинення злочину, із чим колегія суддів погоджується.

Предметом даного спору є стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені за невиконання грошового зобов`язання, обґрунтоване позивачем нормами ст. 611, 625 ЦК України, тобто між сторонами має місце окремий спір цивільно-правового характеру.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що передача місцевим судом справи до іншого суду була здійснена із дотриманням правил підсудності та на підставі наданих стороною позивача відомостей.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена судом з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанову складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова