Провадження №2/760/5916/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши заяву представника відповідача ТОВ «ЛІГНА Україна» про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГНА Україна», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Конста», Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Державна служба інтелектуальної власності України про припинення порушення прав інтелектуальної власності, -

В С Т А Н О В И В :

14.08.2019 року та 16.08.2019 року від представника відповідача ТОВ «ЛІГНА Україна» надійшла заява про стягнення судових витрат.

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігна Україна», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Конста», Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Державна служба інтелектуальної власності України про припинення порушення прав інтелектуальної власності.

12.08.2019 року представник позивача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Зазначив, що відповідач у зв`язку із розглядом зазначеної справи поніс судові витрати на загальну суму 14650,00 грн., яку він просить стягнути з позивача.

Дослідивши матеріали справи та матеріали поданої заяви, прихожу до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігна Україна», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Конста», Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Державна служба інтелектуальної власності України про припинення порушення прав інтелектуальної власності залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Від представника відповідача надійшла заява про стягнення з позивача понесених судових витрат в сумі 14650,00 грн.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом частини 5 статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що саме по собі звернення з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення судових витрат слід відмовити.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року (провадження № 61-29431 св 18), від 18.01.2018 року (провадження № 61-1680св17) та від 03.07.2019 року (провадження № 61-24526св18).

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «ЛІГНА Україна» про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГНА Україна», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Конста», Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Державна служба інтелектуальної власності України про припинення порушення прав інтелектуальної власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя