Справа № 255/3307/13
Провадження № 4-с/242/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , на рішення державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 21.05.2019 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області зі скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, при виконанні заочного рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька у цивільній справі № 255/3307/13-ц. В обґрунтування скарги зазначив, що в лютому 2019 року він звернувся до вищевказаного відділу державної виконавчої служби з метою встановлення стану виконавчого провадження, натомість отримав відповідь, в якій зазначено, що 10.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із проведенням на території Донецької області активної фази антитерористичної операції та неможливості проведення подальших виконавчих дій та надати більш детальну інформацію та копії запитуваних документів не має можливості у зв`язку з тим, що всі архівні виконавчі провадження залишені у м. Донецьку. У зв`язку з чим просить суд визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області по виконавчому провадженні ВП № 39570245 від 10.11.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу та про закінчення виконавчого провадження, а також зобов`язати відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області (державного виконавця) відновити виконавчого провадження.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника скаржника надійшла заява про слухання справи без їх участі.

Представники Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надав до суду письмовий відзив на скаргу, в якій зазначив, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що подана з порушенням строків на оскарження. Просить залишити скаргу без розгляду, у зв`язку з порушення строк для оскарження або відмовити в задоволені у повному обсязі, а також провести розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та обґрунтування поданої скарги, вважає, що в задоволені скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з тексту відновленого ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2019 року тексту заочного рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11.07.2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 874347 (вісімсот сімдесят чотири тисячі триста сорок сім) доларів США 00 центів, суму 3% річних в розмірі 38287 (тридцять вісім тисяч двісті вісімдесят сім) доларів США 03 центи, та судові витрати в розмірі 3441(три тисячі чотириста сорок одна) гривень 00 копійок.

Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області № С-364-0360 від 18.02.2019 року, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (спецпідрозділ), у відділі перебувало виконавче провадження № 39570245, з виконання виконавчого листа № 2/255/1266/2013 від 12.08.2013 року, виданого Ворошиловським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі доларів США 00 центів, суму 3% річних в розмірі 38287 доларів США 03 центи, та судові витрати в розмірі 3441 гривень 00 копійок. Враховуючи вимоги п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з проведенням на території Донецької області активної фази антитерористичної операції та неможливості проведення подальших виконавчих дій, зазначене виконавче провадження було закінчено. Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого документу було направлено на адресу ОСОБА_1 Оскільки на теперішній час вищезазначені документи стягувачем отримано не було, та враховуючи складну ситуацію, яка склалася на території м. Донецька, вважають втраченим виконавчий лист № 2/255/1266/2013 від 12.08.2013 року, виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька, при поштовому переказі.

Аналогічна відповідь надана відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області в листі № С-364-0960 від 11.04.2019 року адресованому ОСОБА_1 , який згідно відстеження відправлень ним отримано 08.05.2019 року.

Слід зауважити, що заявник не пов`язує порушення свого права з прийняттям постанови про повернення виконавчого листа, оскільки така постанова відсутня.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд звертає увагу, що матеріали справи та суб`єктом оскарження не надано жодного доказу в підтвердження отримання ОСОБА_1 листа № С-364-0360 від 18.02.2019 року.

Тоді як, згідно поштового конверту, скаргу на рішення державного виконавця здано ОСОБА_1 в відділення зв`язку «ПАТ Укрпошта» 15.05.2019 року, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що скаржником в аспекті ч. 1 ст. 449 ЦПК України, строк оскарження рішення державного виконавця не пропущено.

Таким чином вирішуючи скаргу по суті та проаналізувавши її обґрунтування, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV з подальшими змінами в редакції, що діяла станом на момент прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу суду у листопаді 2014 року, стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання.

Відповідно до п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV з подальшими змінами в редакції, що діяла станом на момент прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчих документів суду у червні і листопаді 2014 року відносно боржників, що апелюють на ухвалене судове рішення: виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2); наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п. 9).

Суд звертає увагу, що до скарги копії оскаржуваних постанов не долучена та згідно досліджених матеріалів справи виконавче провадження знаходиться на тимчасово окупованій українській владі території, в тому числі і всі архівні виконавчі провадження.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене та те, що встановити зміст та обґрунтування оскаржуваних постанов у суду немає можливості, суд виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного процесу, вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю останнім не правомірності вищевказаних постанов.

Слід також зауважити, що згідно ст. 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно наказу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 870 від 27.11.2014 року, припинено з 01.12.2014 року у населених пунктах, визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 діяльність без балансових виробничих підрозділів Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта», в тому числі Поштамту Центру поштового зв`язку № 1 (м. Донецьк). У зв`язку з чим, державний виконавець був позбавлений можливості направити постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки його остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Натомість, згідно до ч. 5 ст. 12 Закону № 606-XIV сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

В рішенні «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги і констатував відсутність порушення прав заявників, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також визнав неприйнятними скарги заявників за статтею 8 Конвенції.

Згідно ч. 7 ст. 12 Закону № 606-XIV особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В контексті вищевказаного, суд звертає увагу, що повнота та швидкість виконання судового рішення залежить не лише від державного виконавця, але і від активних дій сторін виконавчого провадження. Тоді як, скаржник ОСОБА_1 до 28.12.2018 року (дня подання заяви до суду про відновлення втраченого судового провадження), дій направлених на встановлення інформації про стан виконання рішення суду та місцезнаходження виконавчого листа не вживав. Крім того, в матеріалах справи відсутня жодна інформація, що скаржником вживалися заходи про повідомлення державного виконавця про можливі засоби зв`язку із зазначенням поштової адреси для отримання кореспонденції та інформації про стан виконавчого провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що за положеннями ч. 3 ст. 23 цього Закону № 606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частиною 2 ст. 23 Закону № 606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінстерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Слід також наголосити, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2019 року цивільне провадження № 2/255/1266/2013 відновлювалося саме за ініціативою ОСОБА_1 , натомість останній, знаючи з листів Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області про втрату виконавчого листа № 2/255/1266/2013 від 12.08.2013 року та знаходження матеріалів виконавчого провадження на тимчасово окупованій території, питання про видачу дублікату виконавчого листа чи то про відновлення втраченого виконавчого провадження не порушував, а звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Проаналізувавши доводи скарги в їх сукупності, суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, оскільки в судовому засіданні факт неправомірності рішень державного виконавця про повернення виконавчого листа та закінчення виконавчого провадження не доведений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , на рішення державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа: ОСОБА_2 , відмовити у повному обсязі.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Скаржник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Суб`єкт оскарження: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, буд. № 32, .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя Н.О. Хацько