ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 711/916/19 провадження № АДРЕСА_2-ц/821/79/19 категорія 331060000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Попової М.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: Гриценко Людмила Олександрівна ;

відповідач: розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2019 року (ухвалене в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М., повний текст рішення виготовлено 14 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

У березні 2019 року подав позовну заяву у новій редакції.

Позов мотивовано тим, що у 1995 році він та члени його сім`ї отримали ордер на вселення до кімнати АДРЕСА_1 Протягом 30 днів він та члени його сім`ї зареєструвалися за вказаною адресою, що підтверджується відміткою у паспорті позивача.

19 серпня 1999 року в порядку поліпшення житлових умов йому видано ордер № 9 на кімнати № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 в гуртожитку № АДРЕСА_1 . Протягом тридцяти днів його сім`я почала проживати у двох кімнатах № АДРЕСА_1 та № АДРЕСА_2 .

Відразу після вселення до двох кімнат, було здійснено перепланування двох окремих кімнат в одне житлове приміщення.

Також, після вселення, працівникам житлово-експлуатаційної організації було здано ордер разом з паспортами усіх членів сім`ї, включених до ордера, для здійснення перереєстрації нового місця проживання. Проте, працівники житлово-експлуатаційної організації запевняли, що відмітка в паспорті про проживання в двох кімнатах (№АДРЕСА_2-АДРЕСА_1) не має значення, адже ордером сім`я позивача скористалася - вселилася (почали проживати) до двох кімнат.

При цьому, працівники внесли зміни до житлової площі, займаної родиною позивача, зокрема, - площі кімнат АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 було додано: 17,6 кв.м. та 17,9 кв.м., разом - 35,5 кв.м., загальна площа, якою користується він та його родина становить 49,4 кв.м. з урахуванням частини коридору, кухні, душової та санвузла. Також, житлу присвоєно один особовий рахунок - № НОМЕР_1 та номер - кв. АДРЕСА_2-АДРЕСА_1.

З 1999 року комунальні платежі нараховувалися за одне житлове приміщення, загальною площею 49,4 кв.м. під одним особовим рахунком. Були внесені зміни до документів, необхідних для надання комунальних послуг. Таким же чином, він сплачував вартість комунальних послуг за одне житлове приміщення.

Зазначав, що у доказах, доданих до позову, різними органами зазначено різну житлову площу займаного його сім`єю житла, а з яких підстав невідомо.

Таким чином, з 1999 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї, включені до ордеру, проживають у квартирі, що складається з двох житлових кімнат, сплачують комунальні послуги за одну житлову площу.

Позивач зазначив, що в 2014 році він виявив бажання реалізувати право на приватизацію житла і звернувся за консультацією до органу приватизації. Працівники органу приватизації пояснили, що останній може приватизувати лише одну кімнату - № АДРЕСА_1 , оскільки він та члени його сім`ї зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_1 .

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Придніпровська СУБ» із письмовою заявою щодо приведення відміток реєстрації місця проживання у паспорті у відповідність до ордеру. Однак, йому відмовили з підстав того, що протягом тридцяти днів з моменту видачі ордеру, ОСОБА_1 мав право вселитися та зареєструвати місце проживання у кімнатах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

В подальшому, у січні 2015 року, він звертався до Управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної адміністрації із заявою про продовження дії ордеру № 9 від 19 серпня 1999 року, що виданий на вселення до кімнат № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 , з метою проставлення відмітки в паспорті про місце проживання у кім. № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 , однак отримав відмову, так як законодавством не передбачено продовження терміну дії ордеру.

Також, звертався до Придніпровського РВ у місті Черкаси управління державної міграційної служби України в Черкаській області, а пізніше, 16 серпня 2016 року до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявою проставити у паспорті відмітку про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 на що отримав відповідь, що у нього відсутній документ, що підтверджує право на проживання в житлі (ордер дійсний 30 днів з моменту видачі, відповідно до п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР).

Потім, ОСОБА_1 через представника Гриценко Л.О. звернувся до КП «Придніпровська служба утримання будинків», як балансоутримувача гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та просив надати згоду на реєстрацію місця його проживання у кімнатах № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 у вказаному гуртожитку, на що директор підприємства повідомив, що власником гуртожитку є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради.

До Черкаської міської ради позивач звертався з відповідною заявою, але йому було відмовлено в реєстрації місця проживання, оскільки у останнього відсутні всі необхідні для цього документи.

У січні 2017 року представник позивача адвокат Гриценко Л.О. звернулася з адвокатським запитом до КП «Придніпровська СУБ» з метою отримання копії поквартирної картки кімнат АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 гуртожитку.

У відповідь на запит було надано Довідку № 163 від 18 січня 2017 року, в якій зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 та членів його сім`ї: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 . Також, у довідці зазначено, що вона видана на підставі електронних даних ПК «МІРЦ», внесених відділом реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

З метою отримання копії поквартирної картки представник позивача звернулася із запитом до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради. У відповідь на запит отримано завірену копію поквартирної картки кімнат № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 та картку реєстрації особи ОСОБА_1

Із поквартирної картки та картки реєстрації особи вбачається, що позивач та члени його родини зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 також звертався до суду з адміністративним позовом і постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 травня 2017 року, яка вступила в законну силу 30 травня 2017 року, суд зобов`язав Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . В постанові суду зазначено:«... відтак позивач має право на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , так і в кімнаті АДРЕСА_2».

ОСОБА_1 зазначає, що декілька раз звертався, особисто та через уповноважених представників, із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 до компетентного органу з метою виконання рішення суду, що вступило в законну силу, однак, з відповідей Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради вих. № 4562-2 від 10 липня 2017 року; вих. № 5721-2 від АДРЕСА_2 серпня 2017 року; вих. № 4161-01-21 від 19 березня 2018 року; вих. № 3853-01-21 від 04 квітня 2018 року; вих. № 8417-2 від 10 грудня 2018 року вбачається, що для виконання Департаментом постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року, йому необхідно подати документи для зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та документи для реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо вимоги про встановлення факту проживання позивача у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 з 1999 року по момент звернення з позовом зазначав, що виходячи з Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, якщо у його паспорті буде відмітка про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою датована 2019 роком - приватизувати він її не зможе.

Також зазначає, що відповідач не визнає його право на користування та реєстрацію місця проживання в жилому приміщенні № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 , хоча з 1999 року він проживає у жилому приміщенні, яке складається з двох жилих кімнат та має один вхід. Він не може реалізувати право приватизації займаного ним жилого приміщення, оскільки відповідач заперечує існуванні жилого приміщення № АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 , а встановлення вказаних фактів необхідне для визнання права користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що тягне за собою право реєстрації місця проживання в даному житлі та право приватизації займаного житла.

Просив суд встановити юридичний факт, а саме, що кімнати № АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , на вселення до яких ОСОБА_1 було видано ордер № 9, є одним житловим приміщенням під номером АДРЕСА_2-АДРЕСА_1, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 49,4 кв.м, в якому ОСОБА_1 проживає з 1999 року; встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1 постійно та на відповідній правовій підставі проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 49,4 кв.м. і користується ним з 1999 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено, які ж його права та/чи інтереси порушені, не визнаються, оспорюються відповідачем, враховуючи, що Черкаська міська рада не оспорює факт користування позивачем двома окремими кімнатами № АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 . Жодних підтверджуючих даних про те, що у законний спосіб та порядку було змінено статус окремих кімнат № АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 в одне житлове приміщення - судом не встановлено.

Також, зазначено, що встановлення юридичного факту, як вказано у позові в редакції від березня 2019 року та підтримано представником позивача в судовому засіданні, як таке, що необхідне ОСОБА_1 для вирішення спору про право в подальшому не може бути задоволено, оскільки захисту підлягає лише порушене право, а у даному випадку таке не мало місце.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено принцип пропорційності у цивільному судочинстві та порушено правила доказування, що виразилось в тому, що відповідачем не було подано ні відзиву на позов, ні доказів, а обставини, що зазначені представником відповідача не підтверджені ніякими доказами.

Вважає, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить посилання на докази, на підставі яких суд встановив фактичні обставини та не зазначив відхилені ним докази та мотиви їх відхилення.

Визнаючи необґрунтованими доводи позивача щодо обраного способу захисту суд фактично позбавив ОСОБА_1 конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту та не дотримано принцип верховенства права.

Вказує, що судом не вірно визначено позицію сторони позивача та не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не був об`єктивним при ухваленні рішення, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 27 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 12 липня 2019 року справу призначено до розгляду на 23 липня 2019 року.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Бородійчука В.Г., суддів колегії: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року матеріали цивільної справи 711/916/19 разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 07 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи про її розгляд та викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до копії паспорту серія НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11 січня 1995 року (а.с. 5).

Згідно з копією ордеру № 9, виданого управлінням ЖКГ облдержадміністрації, ОСОБА_1 та членам його сім`ї, а саме дружині, дочці та сину, надано право на заняття кімнат АДРЕСА_2, 23, розміром 17,6 кв.м. та 17,9 кв.м. Зазначено, що ордер дійсний на протязі 30 днів (а.с. 7).

З довідки, виданої КП «Придніпровська СУБ» ЧМР № 2832 від 23 листопада 2013 року та № 163 від 18 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4кв.м., в якій зареєстровано 4 особи (а.с. 8, 24).

У листі-відповіді директора КП «Придніпровська СУБ» ЧМР 26 березня 2014 року № 728 на звернення ОСОБА_1 від 15 березня 2014 року, зареєстрованому 20 березня 2014 року за № 210, зазначено, що відповідно до ордеру № 9 від 19 серпня 1999 року позивач отримав право вселення та реєстрації місця проживання в кімнатах АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 з 19 серпня 1999 року протягом 30 днів, проте він не звернувся в паспортну службу для перереєстрації згідно вказаного ордеру (а.с. 9-10).

Управлінням ЖКГ Черкаської облдержадміністрації від 24 лютого 2015 року надано відповідь-роз`яснення на звернення ОСОБА_1 від 19 січня 2015 року про те, що відповідно до рішення Черкаської міської ради від 06 вересня 2012 року № 3-1131 ЧМР вирішила дати згоду на безоплатну передачу у власність територіальній громаді міста гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж по АДРЕСА_2 , що належить до об`єктів обласної комунальної власності та перебувають на балансі КП «Черкасижитлосервіс» ЧОДА та передати на баланс КП «Придніпровська СУБ» ЧМР. Відповідно, управління ЖКГ не має підстав для втручання у господарську діяльність органів місцевого самоврядування у власності та на балансі яких знаходиться вказаний гуртожиток (а.с. 12).

Згідно копії довідки КП «Придніпровська СУБ» ЧМР № 85 від 14 січня 2016 року, особовий рахунок 30276022 відкрито на ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Листом Департаменту ЖКК від 02 червня 2016 року № 4026-2 ОСОБА_1 повідомлено, що законодавством не передбачено продовження терміну дії договору (а.с. 15).

Згідно листа Департаменту організаційного забезпечення ЧМР від 21 вересня 2016 року № 6371-2 ОСОБА_1 повідомлено, що у нього немає необхідних документів, які особа подає для реєстрації місця проживання (а.с. 19).

У листі-відповіді КП «Придніпровська СУБ» ЧМР 08 грудня 2016 року № 1954 надана відповідь про те, що підприємство не має повноважень щодо погодження реєстрації місця проживання фізичних осіб в житлових приміщеннях, що знаходяться в комунальній власності (а.с. 21).

Відповідно до поквартирної картки, наданої Департаментом організаційного забезпечення ЧМР від 20 лютого 2017 року, вбачається, що у кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєстрований з 11 січня 1995 року, його дружина ОСОБА_3 з 11 січня 1995 року, дочка ОСОБА_4 з 14 вересня 2005 року (згодом з АДРЕСА_2 грудня 2010 року знята, а 06 серпня 2014 року зареєстрована), син ОСОБА_5 з 14 квітня 2010 року (знятий 09 червня 2010 року) та онук ОСОБА_6 з 17 жовтня 2012 року (а.с. 27-28).

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року (справа №711/2829/17) зобов`язано Департамент організаційного забезпечення ЧМР здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, кім АДРЕСА_2 , яке набрало законної сили 30 травня 2017 року (а.с. 29-30).

На звернення ОСОБА_1 щодо виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року (справа №711/2829/17), Департаментом організаційного забезпечення ЧМР 10 липня 2017 року та 22 серпня 2017 року надано відповіді, що відповідно до п.7 Правил реєстрації місця проживання № 207, затверджених постановою КМУ 02 березня 2016 року, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі, коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес на власний вибір. Постанова суду буде виконана після подання заявником документів до Центру надання адміністративних послуг, документів для зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, кім. АДРЕСА_1 та документів для реєстрації місця проживання у кімнаті № АДРЕСА_2 (а.с. 31-34).

Аналогічні відповіді надані 19 березня 2018 року № 4161-01-21 та 10 грудня 2018 року № 8417-2 на запити адвоката Гриценко Л. О . (а.с. 35-39).

Згідно технічного паспорту КП «ЧООБТІ» від 10 вересня 2018 року на кімнати АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 : кімнати посімейного заселення складаються з: коридору, 6,9 кв.м., кімнати, 10,5 кв.м., кімнати, 17,3 кв.м., загальною площею 34,7 кв.м., житловою 27,8 кв.м.(а.с. 50-51).

1. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Згідно із преамбулою ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Статтею 2 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що він з сім`єю на законних підставах з 1995 року проживав у кімнаті АДРЕСА_1 , а з метою поліпшення його житлових умов було видано новий ордер № 9 від 19 серпня 1999 року на кімнати АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що з метою в подальшому приватизувати вищевказані кімнати, з 2014 року ОСОБА_1 неодноразово звертався як до відповідача, так і до інших установ та організацій для проставлення в його паспорті відмітки про реєстрацію за двома кімнатами, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, однак отримав відмову.

Дійсно, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_1 має право на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, так і в кімнаті АДРЕСА_2.

Однак, п. 7 Правил реєстрації місця проживання № 207, затверджених постановою КМУ 02 березня 2016 року, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, відмовляючи у проведенні реєстрації місця проживання одразу в кім. АДРЕСА_2 та 23 Департамент організаційного забезпечення діяв в межах визначених законом, адже встановивши, що обидві кімнати є місцем проживання ОСОБА_1 , він має право обрати в якій із них бути зареєстрованим, одночасна реєстрація за декількома адресами не передбачена чинним законодавством України.

При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач не визнає чи будь-яким чином порушує права ОСОБА_1 щодо користування вказаними кімнатами, що і було вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо встановлення факту того, що кімнати АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є одним житловим приміщенням апеляційний суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно зазначено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 отримав дві окремі кімнати АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, при чому в кім. АДРЕСА_1 вселився ще 1995 року, тоді ж і зареєструвався в ній, в 1999 року отримав ордер саме на окремі кімнати АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Статтею 100 ЖК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу Виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків (п. 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним у відповідності до вимог законодавства було здійснено дії направлені на перепланування кімнат АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 чи об`єднання їх в одну кімнату.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді