Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 127/16950/13-ц

провадження № 61-3633св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року в складі судді Гриневича В. С. та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Кучевського П. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі -

ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 037-2915/840-0598. На забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, 30 листопада 2007 року між

ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира

АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, та належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т. А. та зареєстрованого у реєстрі за № 3422, а також 23 жовтня 2001 року зареєстрованого у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ВО БТІ») у реєстровій книзі під № 496 за реєстр. № 723/45447. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці

від 10 грудня 2009 року в справі № 2-5945/09 стягнуто солідарно з

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором

від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598 у розмірі 326 984,94 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Оскільки відповідач не виконував вказане рішення суду, тому позивач вважав, що стягнення необхідно звернути на предмет іпотеки, шляхом продажу такого предмета на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ПАТ «Універсал Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, житловою площею 38,4 кв. м, що належить ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т. А. 16 жовтня 2001 року за реєстровим № 3422, зареєстрованого у КП «ВО БТІ» 23 жовтня 2001 року та записаного у реєстровій книзі під № 496 за реєстровим № 723/45447, шляхом продажу даної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 915 446,00 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598;

За рахунок отриманих від продажу предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги ПАТ «Універсал Банк», які полягають у погашенні заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598 у розмірі 54 035,33 доларів США, із яких: 39 271,36 доларів США - заборгованість за кредитом, 14 149,36 доларів США - відсотки за користування кредитом, 614,60 доларів США - підвищені відсотки, у тому числі для задоволення вимог за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-5945/09 на загальну суму 326 984,95 грн.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Останнім рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року позов задоволено частково.

Звернуто стягнення за договором іпотеки, укладеним 30 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 , зареєстрованим у реєстрі за № 4772 на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, житловою площею 38,4 кв. м, що належить ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т. А. 16 жовтня 2001 року за реєстровим № 3422, зареєстрованого у КП «ВО БТІ» 23 жовтня 2001 року і записаного у реєстровій книзі під № 496 за реєстровим № 723/45447, шляхом продажу даної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яку визначить суб`єкт оціночної діяльності у ході виконавчого провадження, але не нижчою за 915 446,00 грн, визначеної згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 20 січня 2016 року № 238 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598.

За рахунок отриманих від продажу предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги ПАТ «Універсал Банк», які полягають у погашенні заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598 у розмірі

48 132,74 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 23 березня 2016 року становить 1 252 178,04 грн, із яких: 39 271,36 доларів США (1 021 648,36 грн) - заборгованість за кредитом,

8 732,13 доларів США (227 167,24 грн) - відсотки за користування кредитом, 129,25 доларів США (3 362,45 грн) - підвищені відсотки, у тому числі для задоволення вимог за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці

від 10 вересня 2009 року в цивільній справі № 2-5945/09 на загальну суму 326 984,95 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 217 ЦПК України відстрочено виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що смерть боржника за кредитним договором, виконання якого забезпечено іпотекою, не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобов`язання, що виникло до дати смерті боржника, а тому оскільки рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, банк не позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення такої заборгованості. Відмовляючи у частині стягнення відсотків у розмірі

5 417,23 доларів США та 485,35 доларів США підвищених відсотків, нарахованих за період з 28 липня 2009 року по 10 липня 2010 року, суд виходив з того, що вказані вимоги заявлені за межами, встановленого статтею 257 ЦК України, строку про застосування якого було заявлено представником відповідача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Останнім рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 листопада

2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_8 та ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року змінено, викладено резолютивну частину наступного змісту:

Звернуто стягнення за договором іпотеки, укладеним 30 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 , зареєстрованим у реєстрі за

№ 4772 на предмет іпотеки: квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею

63,9 кв. м, житловою площею 38,4 кв. м, що належить ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т. А. 16 жовтня 2001 року за реєстровим № 3422, зареєстрованого у КП «ВО БТІ» 23 жовтня 2001 року і записаного у реєстровій книзі під № 496 за реєстровим № 723/45447, шляхом продажу даної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, але не нижчою за 915 446,00 грн, визначеної згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 20 січня 2016 року № 238 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598.

Вирішено за рахунок отриманих від продажу предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги ПАТ «Універсал Банк», які полягають у погашенні заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598 у розмірі 42 653,36 доларів США, з яких: 227,62 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 39 043,74 доларів США - сума дострокового погашення кредиту, 3 359,03 доларів США - відсотки, 22,97 доларів США - підвищені відсотки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Універсал Банк» 6 015,39 грн витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Відповідно до статті 217 ЦПК України відстрочено виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII».

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, виходив з того, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною, яку визначить суб`єкт оціночної діяльності у ході виконавчого провадження, але не нижчою за 915 466 грн, визначених згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 20 січня 2016 року, у порушення вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно визначив початкову ціну для реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, та вказав про необхідність її визначення й суб`єктом оціночної діяльності у межах виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 рокупредставник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що обов`язки заявника за договором іпотеки припинилися у зв`язку зі смертю боржника за основним зобов`язанням. Заміна боржника не відбулася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а тому є усі підстави для визнання договору іпотеки припиненим, проте судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 30 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 037-2915/840-0598, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, зі сплатою 13,45 % річних, строком до 10 листопада 2027 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором,

30 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, та належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т. А. та зареєстрованого у реєстрі за № 3422, а також 23 жовтня 2001 року зареєстрованого у КП «ВО БТІ» у реєстровій книзі під № 496 за реєстровим № 723/45447. Обумовлена ціна предмета іпотеки - 368 842,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 грудня 2009 року в справі № 2-5945/09 на користь ВАТ «Універсал Банк» стягнуто солідарно з

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором

від 30 листопада 2007 року № 037-2915//840-0598 у розмірі 326 984,94 грн та судові витрати. Рішення набрало законної сили 21 грудня 2009 року.

Виконавчий лист про стягнення заборгованості на виконання вказаного рішення суду від 10 грудня 2009 року неодноразово перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, проте заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 037-2915/840-0598 не погашена, що підтверджується листами Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 23 лютого 2016 року № 5621/07-35 та від 29 лютого 2016 року № 6918/07-36.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 20 січня 2016 року № 238 ринкова вартість об`єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , що має три кімнати, загальною площею 69,3 кв. м, житловою площею 38,4 кв. м, станом на час проведення дослідження визначена за порівняльним підходом, складає 915 446,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 грудня 2009 року вбачається, що кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, кредитор, звернувшись із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження

№ 14-318цс18).

З урахуванням викладеного, нарахування банком процентів та підвищених відсотків після пред`явлення позову про стягнення кредитної заборгованості є необґрунтованим, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подала заяву про застосування позовної давності (а. с. 104 т. 3).

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року колегія суддів звертала увагу апеляційного суду про застосування до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 267 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У справі, яка переглядається, суди, встановивши, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 грудня 2009 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2009 року, у достроковому порядку стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором у розмірі 326 984,94 грн, не звернули уваги на те, що банк використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором до кінцевого терміну, змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами за тілом кредиту, а тому враховуючи те, що з позовом ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки звернулося лише у липні 2013 року, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що банком не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, визначений статтею 257 ЦК України, про застосування якої заявлено відповідачем.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_10 підлягає стягненню судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення у розмірі 243,60 грн, за подання апеляційної скарги -

5 333,24 грн, касаційних скарг - 11 942,80 грн.

Керуючись частиною 13 статті 141, статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_12 належний до сплати судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення у розмірі 243,60 грн, за подання апеляційної скарги - 5 333,24 грн, касаційних скарг - 11 942,80 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнанні нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун