ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 619/5009/18

провадження №22-ц/818/3589/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року, постановлене під головуванням судді Калиновської Л.В., в залі суду в місті Дергачі Харківської області,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28 102,64 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 102,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що правовідносини, що виникли між сторонами, а також потерпілою особою внаслідок ДТП регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль ОСОБА_1 був забезпеченим транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди. При цьому страховик - ПрАТ «Український Страховий Дім» не був ліквідований чи визнаний банкрутом, а отже дія договору страхування зберігала свою чинність на момент аварії. Належних та допустимих доказів відсутності у страховика відповідача права на укладення договорів страхування, а також доказів того, що поліс страхування цивільно-правової відповідальності відповідача в центральній базі Моторного (транспортного) страхового бюро України був відсутній, - позивачем суду не надано. Крім того, судом не було враховано, що страхувальник не несе відповідальності за відсутність полісу у відповідній базі Моторного (транспортного) страхового бюро України. Потерпіла ОСОБА_3 передчасно звернулася до позивача про відшкодування шкоди, оскільки до страховика, ПрАТ «Український Страховий Дім», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, вона не зверталася.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання щодо виплати відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася 04.09.2015 року, ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконав. Через відсутність в центральній базі МТСБУ полісу відповідача, позивачем була сплачена ОСОБА_3 сума страхового відшкодування у розмірі 28 102,64 грн. Тому наявні підстави для стягнення вказаної суми з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року в м. Харків по проспекту Гагаріна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Рено» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «КІА» д.н. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с.5).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 28 102,64 грн. (а.с.15-23).

При цьому цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» при використанні транспортного засобу - «КІА» д.н. НОМЕР_2 за договором обов`язкового страхування №АІ 8006089 (а.с.9).

Автомобіль «Рено» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на момент ДТП також був забезпечений договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3300318 від 30.09.2014 року, укладеним із ПрАТ «Український Страховий Дім».

З 03.10.2014 року ПрАТ "Український страховий дім" позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ та з 03.10.2014 року позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Крім того, відповідно до запиту в централізовану базу даних МТСБУ, а саме сторінки «Перевірка чинності полісу», Поліс №АІ/3300318 відсутній, що підтверджується витягом (додаток №2).

20 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди (а.с.8).

Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено ОСОБА_3 відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 27 754,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6909 рв від 30.12.2015 року, окрім цього позивачем було сплачено послуги аварійного комісара в розмірі 348 грн., що підтверджується платіжним дорученням №961рв від 29.12.2015 року (а.с.44-45).

30 грудня 2015 року Моторним (транспортним) страховим бюро України було направлено на адресу ОСОБА_1 лист №3/1-05/36943 з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди (а.с.46).

Як на підставу позовних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро України посилалося на те, що згідно ст. 1191 ЦК України наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, бо з 03 жовтня 2014 року ПрАТ «Український страховий дім» позбавлений права укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Поліс, за яким застраховано транспортний засіб ОСОБА_1 , не міститься зареєстрованим в центральній базі даних МТСБУ.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль «Рено» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на момент ДТП був забезпечений договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3300318 від 30.09.2014 року, укладений із ПрАТ «Український Страховий Дім». Зазначений договір був чинним на час ДТП.

Лише з 03.10.2014 року ПрАТ "Український страховий дім" позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ та з 03.10.2014 року позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Відповідно до ст. 49.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Статтею 52.4. закону встановлено, що страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Діяльність, основні завдання та порядок здійснення регламентних виплат, що здійснюються МТСБ України, містяться у розділі IV Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вищезазначеного Закону передбачається, що МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього закону, та майну, яке заходилося в такому транспортному засобу.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно пп.38.2.1. п.38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять доказів звернення потерпілої особи ОСОБА_3 до ПрАТ "Український страховий дім", де було застраховано автомобіль «Рено» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Звернення потерпілої особи до Моторного (транспортного) страхового бюро України було передчасним, оскільки доказів визнання недійсним договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3300318 від 30.09.2014 року, чи наявності обставин, які б свідчили про те, що він є нікчемним, у розумінні статті 215 ЦК України, - позивачем суду не надано.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Крім того страхувальник не несе відповідальності за відсутність полісу у відповідній базі Моторного (транспортного) страхового бюро України

Та обставина, що на час ДТП автомобіль «Рено» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на момент ДТП був забезпечений договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3300318 від 30.09.2014 року, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ до відповідача.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, наявні підстави для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2643 грн. (а.с.108).

При цьому 238,50 грн. судового збору підлягають поверненню відповідачу, як надмірно сплачені, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 881,50 грн.

Сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2 643 грн. (1762 грн. х 150%).

Таким чином при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 було надмірно сплачено 238,50 грн. судового збору (2881,50 грн. - 2643 грн.).

Згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка її сплатила за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що наявні підстави для повернення відповідачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 238,50 грн., який надмірно сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги за платіжним дорученням №24 від 10 червня 2019 року.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Порядок повернення судового збору врегульовано наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 № 787.

Пунктом 5 вказаного Порядку зокрема передбачено, що повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за ухвалою суду, яка набрала законної сили, оригінал або належним чином засвідчена копія якої подається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення сплаченого судового збору та оригіналом або копією (у тому числі електронною копією) розрахункового документа, що підтверджує його сплату (у разі якщо його оригінал знаходиться в матеріалах справи).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2 643 грн.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 238,50 грн., надмірно сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги за платіжним дорученням №24 від 10 червня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук