РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року Провадження №2/425/370/19

Справа №425/3591/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1 .С.,

представник відповідача Мова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.03.2011 року ОСОБА_2 від позивача отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач в свою чергу повинна була слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 1.1.2.7 Умов надання банківських послуг, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

В порушення умов договору позичальник своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 28.02.2018 року, виникла заборгованість в сумі 33 395,09 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 539,05 грн.;нараховані відсотки за користування кредитом 26 689,61 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4 100,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам 20 66,43 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, а також раніше надала до суду відповідь на відзив в якій пояснила, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника (відповідача по справі), умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах, під якими в свою чергу відповідач поставив особистий підпис, тобто погодився з його умовами. Крім того в матеріалах справи містяться копії доказів, які належним чином засвідчені, а тому відсутність оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимоги про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а тому позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, раніше надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що строк звернення позивача з вказаним позовом давно сплив, оскільки згідно виписки з особистого рахунку відповідача, останній сплатив певну суму за кредит 26.05.2014 року, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Крім того, позивач зазначає, що уклав з відповідачем договір б/н від 31.03.2011 року, однак копію цього договору до матеріалів справи не додає, крім того інші додані позивачем документи: анкета, довідка, копія паспорта фактично не можливо прочитати, а підпис який є в даних документах не схожий на особистий підпис ОСОБА_2 Також в підписаній останнім анкеті від 2011 року не зазначено про розмір відсотків у 2014-2015 роках, а тому на підставі вище зазначеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Також в матеріалах справи відсутня належним чином завірена довіреність від позивача на ім`я ОСОБА_3 в тому, що остання має право представляти інтереси позивача.

Суд, заслухавши думку представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України та відомостями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 23.05.2018 року за № 023-122/1846

(а.с. 35, 87 справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18).

31.03.2011 року ОСОБА_2 було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого він оформив на своє ім`я картку «Універсальну 55 днів льотного періоду» (а.с. 9, справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18).

Згідно Умов кредитування базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% на рік. Розмір щомісячних платежів, з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менш 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також, згідно тарифів банку передбачено сплату комісії.

Відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання платіжної картки «Кредитка «Універсальна 55 днів льотного періоду» та прикладами розрахунку суми плати за користування кредитних коштів, що підтверджується його підписом на довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна 55 днів льотного періоду» від 31.03.2011 року (а.с. 10, справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом та Овердрафтом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.7 «Умов та правил надання банківських послуг».

Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками та його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору ( в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії). Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с. 11-34).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже відповідач підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що відповідач оспорював укладення, чи не укладення кредитного договору, зверталася до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

До того ж, з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а.с.7-8, 49-51, 52-54, справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18 ).

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Так відповідачем було порушено умови договору № б/н від 31.03.2011 року, внаслідок чого сума боргу, станом на 28.02.2018 року склала - 33 395,09 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 539,05 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 26 689,61 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1 566,43 грн. (а.с. 7-8).

Суд погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості за кредитом та процентами, а щодо спливу строку звернення позивача до суду з даним позовом зазначає наступне.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

В пунктах 34-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня

2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Верховний Суд в постанові від 06.03.2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року № 441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі

№ 332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до п.1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимоги про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а відповідач підписуючи вказані Умови та правила надання банківських послуг, погодився з даним строком.

Також згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка.

У чинність ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1

(а.с. 35, 87справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18).

Згідно Розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Рубіжне Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого, відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань.

Згідно наведеного у позові та доданого до нього розрахунку, штрафні санкції позивачем нараховані станом на 28.02.2018 року, фактично після 14.04.2014 року дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії у розмірі 4 100, 00 грн. та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) та 1 566, 43 грн. (процентна складова), а всього -

6 166, 43 грн.

Що стосується твердження відповідача відносно не надання представником позивача оригіналів доказів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відповідності до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається із матеріалів справи № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18, докази, які були надані представником позивача, приєднані ще до матеріалів справи, рішення по якій ухвалено попередній складом суду, а тому після скасування заочного рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.06.2018 року, а також для повного і всебічного з`ясування обставин, та ухвалення законного і мотивованого рішення, суд вважає за необхідне прийняти вказані докази.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь банку підлягає заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2011 року у сумі 27 228,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 539,05 грн. та заборгованісті за процентами за користування кредитом 26 689,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими

(а.с.41, справа № 425/1111/18, провадження 2/425/270/18), а позов підлягає задоволенню на суму 27 228 гривень 66 копійок, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,, а враховуючи те, що задоволено 39,4 % позовних вимог (27 228,66 грн. від 33 395,09 грн. складає

81,53 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1 436,65 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1 762,00 грн. х 81, 53% /100).

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), код ЄДРПОУ - 14360570, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 березня 2011 року у сумі 27 228 (двадцять сім тисяч двісті двадцять вісім) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), код ЄДРПОУ - 14360570, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) 1 436 (тисяча чотириста тридцять шість) гривень 65 копійок в рахунок понесених судових витрат у вигляді судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 серпня 2019 року.

Суддя Є.О. Романовський