ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/132/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Линдюк В.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -:

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 .

Померла залишила заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачу, який спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв, подавши до нотаріуса заяву.

До маси спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,0056 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 24 березня 2002 року та земельна ділянка площею 0,3948 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 03 серпня 2007 року, які належали ОСОБА_3 , а також земельна ділянка площею 1,5036 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 22 березня 2002 року та земельна ділянка площею 0,5661 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0, 2952 га і площею 0,2699 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 , виданого 20 лютого 2006 року, які належали ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем яких була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на вказані земельні ділянки позивач не може, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на них, внаслідок чого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті його баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на належні їй земельні ділянки: кадастровий номер :00:00:634 розміром 2,0056 га, кадастровий номер :01:023:0002 розміром 0,3948 га, та земельні ділянки кадастровий номер :00:00 : 602 розміром 1,5036 га, кадастровий номер :01:025:0006 розміром 0,2962 га та кадастровий номер :01:006:0001 розміром 0,2699 га, які вона успадкувала після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки: кадастровий номер :00:00:634 розміром 2,0056 га, кадастровий номер :01:023:0002 розміром 0,3948 га, кадастровий номер :00:00 : 602 розміром 1,5036 га, кадастровий номер :01:006:0001 розміром 0,2699 га, кадастровий номер :01:025:0006 розміром 0,2962 га, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернуто з державного бюджету ОСОБА_2 50 відсотків судового збору, а саме 625 гривень 40 копійок. В іншій частині судові витрати залишено за позивачем.

Рішення оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 як особою, яка не брала участі у справі, проте права якої порушуються оскаржуваним рішенням.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0002 площею 0,3948 га належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26 жовтня 2007 року, за яким ОСОБА_3 (матір ОСОБА_1 ) подарувала її дочці. Дарування земельної ділянки здійснено за згоди батька ОСОБА_5 . ОСОБА_1 отримала 07 лютого 2008 року державний акт серії НОМЕР_10 на право власності на вказану земельну ділянку.

Стосовно визнання за позивачем права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:00:634 розміром 2,0056 га апелянт вказує, що до написання ОСОБА_6 заповіту на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 вчинювався вплив на її волю, що підтверджується тією обставиною, що вона декілька разів переписувала заповіт.

При цьому, земельні ділянки, які належали ОСОБА_4 , не можливо було визнавати в порядку спадкування за позивачем, так як після смерті ОСОБА_4 крім ОСОБА_7 (матері позивача) з заявою про прийняття спадщини зверталась також і апелянт.

Таким чином, ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців, які могли б успадкувати майно після смерті обох батьків, не залучив їх до участі у справі, неповністю встановив обставини справи.

У зв`язку з тим, що суд не залучив ОСОБА_1 до участі у справі, тобто допустив порушення цивільно-процесуального законодавства, апелянт просить рішення скасувати повністю, у задоволенні позову відмовити. Понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1876 гривень 20 копійок просила стягнути з позивача на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від ОСОБА_2 , де він визнає вимоги апелянта про те, що ОСОБА_3 дійсно подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,3948 га. З іншою частиною доводів апеляційної скарги не погоджується. Вказує, що аргументи щодо звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не підтверджені відповідними доказами. Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 вважає необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 , виданого 17 березня 2017 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 від 05 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 9)

ОСОБА_3 належали дві земельні ділянки площею 2,0056 га, кадастровий номер :00:00:634 , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданий 24.03.2002 року на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради № 22-1 від 22.03.2002 року; площею 0,3948 га, кадастровий номер :01:023:0002 , відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13 , виданий 03.08.2007 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки (ВЕК554204) №1400 від 12.06.2007 року (т. 1 а.с. 19, 20).

ОСОБА_4 був власником земельних ділянок:

- площею 1,5036 га, кадастровий номер :00:00:602 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданим 24.03.2002 року на підставі рішення сесії Квітчанської сільської ради № 22-1 від 22.03.2002 року (т. 1 а.с. 21, 63);

- площею 0,5661 га, кадастровий номер :01:006:0001 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданим 20.02.2006 року на підставі рішення Квітчанської сільської ради № 21/4 від 26.01.2006 року (т. 1 а.с. 22, 62).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (т. 1 а.с. 14) 21 березня 1952 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 був укладений шлюб.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 11.01.2019 року №16 ОСОБА_4 на день смерті проживав за однією адресою разом з дружиною ОСОБА_3 Підстава: погосподарська книга №13, номер об`єкта по господарського обліку №0486 (т.1 а.с. 40).

Згідно з дублікатом заповіту від 23 жовтня 2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 64, померла ОСОБА_3 належне їй на день смерті майно заповідала внукові ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 10).

Крім цього заповіту ОСОБА_3 також робила заповіти 9 грудня 1997 року,19 жовтня 2009 року, 10 червня 2014 року і серед осіб зазначених в заповіті є апелянт ОСОБА_1 (т.2, а.с.14-17)

Відповідно до заповіту від 19 жовтня 2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 35, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів усе своє майно своїм дочкам ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 61). На заповіті відсутні відмітки про його зміну чи скасування.

Постановою приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Л.П. від 12 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після баби ОСОБА_3 Підстава відмови - втрата правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки.

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 26 жовтня 2007 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,3948 га, яка належить дарувальниці на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13 , виданий 03.08.2007 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки (ВЕК554204) №1400 від 12.06.2007 року. Кадастровий номер земельної ділянки - :01:023:0002 . Договір дарування нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №2845 (т.1 а.с. 57).

На підставі договору дарування ОСОБА_1 видано державний акт від 07 лютого 2008 року про право власності на земельну ділянку площею 0,3948 га (т.1 а.с. 56).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною ч. 1 статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З огляду на наявність заповіту ОСОБА_4 , серед спадкоємців якого зазначена і апелянт ОСОБА_1 , заведеної після його смерті спадкової справи, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, не є безспірним та однозначним висновок суду першої інстанції про прийняття дружиною ОСОБА_3 спадщини після смерті чоловіка шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.(ст..13 ЦПК України) Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна містити повне імя сторін, а також зміст позовних вимог(ст..175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.(ст..48 ЦПК України) Тобто визначення відповідача, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі №711/6343/16-ц.

У даній справі відповідачем є Карашинська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, при тому, що спір існує не з сільською радою, а з ОСОБА_1 , яка до участі у справі взагалі не була залучена. Оскільки саме остання оспорює і не визнає права позивача на спадкове майно як після смерті ОСОБА_3 так і після смерті ОСОБА_4 .

Оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, то висновок суду про задоволення позовних вимог є передчасним у зв`язку з неналежністю складу учасників справи.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пред`явлення їх до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 383,384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1876 гривень 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2019 року.

Судді