КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Київ

Унікальний номер: 753/9176/17 Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.

Справа № 22-ц/824/7897/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування позикою,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми за договорами позики, просив стягнути з відповідача на свою користь 397 01898 грн., з яких проценти за користування позикою в сумі 242 210,02 грн., три процента річних в сумі 53 661,06 грн. та інфляційні втрати в сумі 101 147,90 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.04.2011 р. позивач надав відповідачу в борг 10 000 доларів США за умови повернення боргу 15.06.2011 р.

01.06.2011 р. позивач надав відповідачу в борг 105 000 грн. зі строком повернення до 15.06.2011 р.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012 р. по справі № 2-3666/12 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договорами позики в сумі 184 700 грн., проценти за користування позикою в сумі 12 800,16 грн., інфляційні втрати в сумі 2 355,16 грн. та три проценти річних в сумі 3 084,44 грн. за період з 14.04.2011 по 22.12.2011.

У квітні 2018 р. позивач збільшив розмір позовних вимог, заявивши вимоги про стягнення процентів за користування позикою та суми за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.12.2011 по 02.04.2018, а саме: процентів в сумі 327 277,04 грн., трьох процентів річних в сумі 32 091,48грн. та інфляційних втрат за договором позики у національній валюті - гривні в сумі 77 280,94 грн., а усього 436 649,46 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 15 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати, та задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що розгляд справи був здійснений судом першої інстанції формально, упродовж попереднього судового засідання без участі відповідача по справі.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно визначив те, що рішенням суду від 28.11.2012 р. основне зобов`язання з доларів США було замінено новим грошовим зобов`язанням в гривнях і розрахунок повинен здійснюватись у гривнях.

Неправомірним є висновок суду першої інстанції про те, щодо відсутності даних на підставі яких можна встановити заборгованість.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шипілов О.В. підтримав апеляційну скаргу, та просив ії задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Юхименко Ю.Ю. заперечував проти апеляційної скарги, та просив ії відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за двома договорами позики (від 14.04.2011 та від 01.06.2011) в сумі 184 700 грн. (основний борг), проценти за користування позикою в сумі 12 800,16 грн., індекс інфляції в сумі 2 355,16 грн. та три процентів річних в сумі 3 084,44 грн.

23.02.2013 року рішення суду набрало законної сили.

За судовим рішенням було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ.

25.05.2017 р. в рамках виконавчого провадження були проведені торги з реалізації належного боржнику майна (автотранспортного засобу), за рахунок якого на користь позивача стягнуто кошти в сумі 47 491,25 грн.

В решті рішення суду залишається невиконаним.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції застосував строк позовної давності в частині заявлених позовних вимог, а в іншій частині відмовив у зв`язку з тим, що позивач не надав суду обґрунтованого розрахунку здійсненого у національній валюті України і статистичних даних про індекс інфляції за весь заявлений період прострочення, на підставі яких суд першої інстанції міг би встановити дійсний розмір боргових зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам даної процесуальної норми.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012 р. було задоволено позов ОСОБА_1 . згідно з яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу 184 700 грн., проценти за користування позикою в сумі 12 800,16 грн., інфляційні втрати в сумі 2 355,16 грн. та три проценти річних в сумі 3 084,44 грн.

25.05.2017 р. в порядку примусового виконання рішення суду, в рамках виконавчого провадження, були проведені торги з реалізації належного боржнику майна (автотранспортного засобу), за рахунок якого на користь позивача стягнуто кошти в сумі 47 491,25 грн.

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення процентів, 3 % річних та індексу інфляції 18 травня 2017 р.

24 липня 2018 р. представником ОСОБА_2 адвокатом Юхименком Ю.Ю. була подана заява про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів встановила, що залишок суми боргу становить 137 208, 75 грн.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Після стягнення суми боргу на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012 р., нарахування процентів, які передбачені договором після стягнення повної суми боргу на вимогу кредитора суперечить закону.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена стаття регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом України у постанові № 6-2751цс16 від 04.10.17 року , які відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Наявність судового рішення про стягнення повної суми боргу, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором.

Зі зверненням позивача до суду у 2012 році з вимогою про дострокове погашення заборгованості у повному обсязі, позивач в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язань за договором позики на дату вступу судового рішення в законну силу.

За таких обставин вимоги про сплату процентів та пені, які нараховані поза межами строку договору (з 2011 року по квітень 2018 року) є безпідставними, оскільки право позивача нараховувати проценти та пеню припинилось зі спливом строку дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок про те, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012 р., яке набрало законної сили, було стягнуто на користь позивача суму боргу у гривні, то і нарахування 3 % річних та індексу інфляції треба здійснювати у гривні.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача по стягненню 3 % річних та індексу інфляції підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності.

З повній суми основного боргу за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2012 р. у сумі 184 700 грн., враховуючи дату звернення позивача до суду 18 травня 2017 р., то з 18.05.2014 р. і по 25.05.2017 р. по дату часткового погашення суми боргу у розмірі 47 491, 25 грн. 3 % річних складають 16 744.00 грн., та індекс інфляції у сумі 186 092,05 грн.

За період з 25.05.2017 р. до 04.04.2018 р. на дату збільшення позивачем позовних вимог з залишку суми боргу 137 208,75 грн. - 3 % річних складає 3541.00 грн., та індекс інфляції 16 755.45 грн.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що усі доводи апеляційної скарги колегією суддів враховані.

Встановлені певні періоду нарахування 3 % річних та індексу інфляції та проведено певний розрахунок.

Розрахунок наданий позивачем та апелянтом колегія суддів не враховувала оскільки він є помилковим та невірним, проводився стороною з урахуванням наявності частини боргу в іноземній валюті та нарахуванням процентів за користування грошима передбачених договорами позики. Обґрунтування відмови у задоволені цій частині вимог колегія суддів навела в постанові.

Враховуючи зазначене колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти за договорами позики від 14 квітня 2011 року та 01 червня 2011 року з сумі основного боргу 184 700 грн., за період з 18.05.2014 р. і по 25.05.2017 р. 3 % річних у сумі 16 744.00 (Шістнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні, та індекс інфляції у сумі 186 092 (Сто вісімдесят шість тисяч дев`яносто дві) гривні 05 копійок, та з суми залишку боргу 137 208,75 грн., за період з 29.06.2017 р. до 04.04.2018 р. - 3 % річних 3 541 ( Три тисячі п`ятсот сорок одна) гривня, та індекс інфляції 16 755 (Шістнадцять тисяч сімсот п`ятсот п`ять) гривень 36 копійок.

А всього 223 132 (Двісті двадцять три тисячі сто тридцять дві) гривні 41 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 577 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім) гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль