Провадження №2/369/686/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Києво-Святошинський РВ ДМС у Київській області про усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття особи з реєстрації місця проживання, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Києво-Святошинський РВ ДМС у Київській області про усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття особи з реєстрації місця проживання, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

23.08.2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, яка була мотивована тим, що 24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та його батьками - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу належної їм на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була продана за 858 000,00 грн. Вказані кошти були отримані та в подальшому придбано на них будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2

Так, як заявник був у шлюбі, але фактично не проживав з дружиною і не мав можливості розірвати шлюб через те, що остання ухилялася від цього, ОСОБА_1 разом з батьками прийняв спільне рішення оформити договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку на позивача, з усною домовленістю, що позивач після розлучення переоформить будинок і земельну ділянку на ОСОБА_1 . У звязку з чим ОСОБА_1 перерахував на рахунок позивача кошти для придбання будинку.

Крім того, заявник зазначає, договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 укладений за гроші належні йому та його покійним батькам, але передані позивачу в результаті омани, а також фактично власником будинку та земельної ділянки являється ОСОБА_1 , оскільки позивач, з моменту купівлі будинку там фактично не проживає, витрат по його утриманню не несе, за користування житлово-комунальними послугами та податок на землю не сплачує.

Враховуючи те, що на даний час існує реальна загроза втрати будинку та земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 , заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_2 та заборонити вчиняти будь-які дії, щодо будинку і земельної ділянки та будь-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо будинку та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заява відповідача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову та їх співмірності із заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Києво-Святошинський РВ ДМС у Київській області про усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття особи з реєстрації місця проживання, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Дубас Т.В.