Єдиний унікальний номер 227/1165/19 Номер провадження 22-ц/804/1965/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 227/1165/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року (суддя Мацишин Л.С.),

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень - липень 2017 року та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та зборів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 10 жовтня 1994 року вона працювала у відповідача. Після реорганізації 08 липня 2016 року структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, вона продовжила вже працювати у виробничому підрозділі «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». 10 липня 2017 року було видано наказ про її звільнення з роботи на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На день її звільнення була нарахована, але по теперішній час не виплачена заробітна плата за період з березня 2017 року по липень 2017 року: за березень 2017 року - 5325,90 грн., за квітень 2017 року - 3275,61 грн., за травень 2017 року - 1483,29 грн., за червень 2017 року - 0,00 грн., за липень 2017 року - 11064,45 грн., що разом становить 21149,25 грн. Сума заборгованої компенсації станом на 22 березня 2019 року, тобто на день звернення до суду з даним позовом, становить 3892,29 грн. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за березень - липень 2017 року в сумі 21149,25 грн. та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 3892,29 грн., з утриманням із цих сум передбачених законом податків та зборів.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень - липень 2017 року в сумі 18681,23 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі: за березень 2017 року - 2857,88 грн., за квітень 2017 року - 3275,61 грн., за травень 2017 року - 1483,29 грн., за липень 2017 року, з врахуванням 3722,83 грн. компенсації за невикористану відпустку та 7116,27 грн. вихідної допомоги при звільненні, - 11064,45 грн. Зобов`язано акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 2798,12 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 659,09 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач АТ «Українська залізниця» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно стягнув суму з відповідача на підставі наданих позивачем доказів, які не є первинними документами, і не врахував, що нарахування заробітної плати не здійснювалось, оскільки АТ «Укрзалізниця» не мало можливості перевірити факт виконання позивачем трудових обов`язків через існування форс-мажорних обставин і припинення здійснення господарської діяльності структурного підрозділу, який знаходиться у м. Іловайськ, тобто на непідконтрольній українській владі території. Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 у справі № 408/2306/17-ц зробив висновок, що сам по собі факт звільнення позивача з підприємства не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 2001 року працювала на різних посадах в Іловайській дистанції сигналізації та зв`язку Донецької залізниці, яке змінило назву на «Іловайську дистанцію сигналізації та зв`язку державного підприємства «Донецька залізниця» (а.с.6).

На підставі наказу № 66/п від 08 серпня 2005 року позивачку переведено електромеханіком по ремонту та обслуговуванню приладів зв`язку по 2 групі, дану посаду в подальшому було змінено на посаду електромеханіка дільниці ІІ групи (а.с.6, 7).

На підставі Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-IV, постанови КМУ від 25 червня 2014 року № 200 Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця», про що 08 липня 2016 року у трудовій книжці було зроблено відповідний запис (а.с.7)

На підставі наказів ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2016 року № 303 та наказу №1/ос від 07 липня 2016 року «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» «Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про що свідчить запис у трудовій книжці від 08 липня 2016 року (а.с.7)

17 липня 2017 року на підставі наказу № 6285/ДН-ос від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади електромеханіка дільниці ІІ групи бригади по технічному обслуговуванню пристроїв зв`язку лінейно-апаратної зали станції Іловайськ ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсації за 17 днів відпустки (а.с. 8, 9)

На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та її розміру позивачкою до позовної заяві надані розрахунки по заробітній платі за березень - липень 2017 року, які видані ВП ШЧ Іловайськ СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ЄРДПОУ 40150216 (а.с.17-21)

Згідно розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 нараховано: за березень 2017 року - 5325,90 грн., сума до виплати - 4235,07 грн.; за квітень 2017 року - 3275,61 грн., сума до виплати - 2604,70 грн.; за травень 2017 року - 1483,29 грн., сума до виплати - 1179,49 грн.; за червень 2017 року - 0,00 грн.; за липень 2017 року - 11064,45 грн., у тому числі і компенсація за невикористану відпустку на суму 3722,83 грн. та вихідна допомога при звільненні у сумі 7116,27 грн., сума до виплати 8974,87 грн. (а.с.17-21)

Згідно відомостей про виплату грошей ОСОБА_1 отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року, а саме з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року, в сумі 1962,47 грн. через касу дирекції у м. Лиман Донецької області (а.с.53-57)

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав працівника при звільненні, зокрема на отримання належних йому сум, а тому задовольнив позовні вимоги. Рішення мотивовано тим, що відповідач на порушення вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника не виплатив всі суми, що належать йому від підприємства. Відповідальність роботодавця щодо виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати передбачена статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Факт знаходження позивачки в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач перебували у трудових відносинах, які закінчились звільненням першого зі скороченням штату 17.07.2017 року. Позивачем надані до суду підтвердження факту не виплати заробітної плати в день звільнення, гарантовані Конституцією України, нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці». Майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань у розумінні практики Європейського суду.

Такі висновки суду є правильними.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено проведення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заборгованості заробітної плати, наявності заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача у розмірі 18681,23 грн. та стягнення компенсації у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 2798,12 грн.

Частиною 3 сттатті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростований.

Посилання відповідача на відсутність з 16 березня 2017 року організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про виплату заборгованості по заробітній платі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються встановленими обставинами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, підприємство працювало в умовах АТО і до 2017 року і зобов`язано було передбачити всі можливі обставини, які б перешкодили подальшій діяльності структурних підрозділів, задля чого повинно було приймати всі заходи для того, щоб мати на території України всі первинні бухгалтерські документи для оплати праці працівників. Видавши наказ про оплату працівникам часу простою з березня 2017 року, відповідач не приймав ніяких заходів для вирішення питання про звільнення працівників та збереження відповідних документів, їх звільнення було проведено лише в липні 2017 року. Незалежно від виниклої ситуації відповідач мав можливість вирішити питання оперативно щодо звільнення працівників, однак вирішив це питання лише в липні 2017 року. Доказів того, що для вирішення питання про видання наказу про звільнення працівників існувала непереборна сила не надано.

Також, суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року, відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 та ст.237-1 КЗпП України у цій справі. Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно виплачена.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 21 серпня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна