Дата документу 24.07.2019
Справа № 334/5048/18
Провадження № 2-о/334/16/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки, площею 0,0022 га, яка розташована у АДРЕСА_2 . За вказаною вище адресою ОСОБА_2 до дня своєї смерті мешкав постійно.

У січні 2018 року заявниця звернулась до Другої Запорізької державної нотаріальної контри з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , але повідомленням від 24.01.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця остання була зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .

Вказана квартира належить її сину - ОСОБА_3 , але увесь час до смерті чоловіка та після його смерті заявниця мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , вела спільне господарство з померлим, сплачувала комунальні послуги, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину.

У заяві ОСОБА_1 просить встановити факт того, що на момент смерті ОСОБА_2 вона постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявниця не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі. На задоволенні заяви наполягає та просить задовольнити її.

Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі.

Вивчивши надані матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 03.03.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 68.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 27.06.2017 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області.

Згідно Свідоцтва про право на житло № НОМЕР_2 від 01.12.2006 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності в рівних долях належить ОСОБА_1 (1/3 частина), ОСОБА_2 (1/3 частина) та ОСОБА_3 (1/3 частина). Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13215815 від 15.01.2007 року.

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ( НОМЕР_3 ) виданого 21.01.2009 року Запорізькою райдержадміністрацією, ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0022 га, розташована в АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1 .

Після смерті її чоловіка ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належні йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , земельну ділянку, площею 0,0022 га, яка розташована у АДРЕСА_2 .

Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина - заявниця ОСОБА_1

ОСОБА_1 , фактично проживаючи разом з чоловіком, із заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталась.

При цьому, оскільки вона зареєстрована за іншою адресою ( АДРЕСА_3 ), нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 .

Так, згідно повідомлення державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області № 9/01-16 від 24.01.2018 року, у встановлений законом шестимісячний строк заява про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до нотаріальної контори не подавалась, а тому ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини, а її письмова заява про те, що на момент смерті чоловіка вони постійно проживали за адресою реєстрації останнього не може бути належним доказом.

Після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не зверталась жодна особа з заявою про прийняття спадщини та спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області № 629/01-16 від 03.04.2019 року.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація права на спадщину.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування». Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини».

Факт проживання заявниці разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини підтверджується тим, що на час його смерті вони перебували у зареєстрованому шлюбі, у 2006 році вони з сином заявниці від першого шлюбу ОСОБА_3 в рівних частках приватизували квартиру, де проживали разом. Документально підтверджується, що заявниця несла витрати по утриманню житла як до так і після смерті чоловіка, на її ім`я оформлено особовий рахунок.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 проживала постійно з чоловіком ОСОБА_2 на час його смерті, а отже, приходить до висновку про те, що заяву необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Ожево Сокирянського району Чернівецької області, ІПН НОМЕР_4 , постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.