ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4545/19 Справа № 213/1034/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді -Бондар Я.М.

суддів -Барильської Я.М., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання - Чубіної А.В.

сторони:

заявник ОСОБА_1 ,

Інгулецький відділ державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 на ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, постановлену суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 25 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , в якій просила поновити пропущений строк на оскарження постанови державного виконавця та визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Терещенко Ю.В. про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 18 травня 2018 року у виконавчому провадженні №43049714.

Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, поновлено ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про арешт майна боржника.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , щодо скасування постанови про арешт майна, задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Терещенко Юлії Володимирівни про арешт майна боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 18 травня 2018 року у виконавчому провадженні №43049714.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, стягувач ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити скаржнику у задоволенні скарги або закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом не було вирішено питання щодо поновлення строків звернення зі скаргою до суду, як не вирішено воно і при постановленні оскаржуваної ухвали, що є грубим порушенням вимог ч.1 ст.449 ЦПК України. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 дізнався про наявність постанови державного виконавця 12 липня 2018 року, а в суд, вперше звернувся у вересні 2018 року, скарга була йому повернута, як подана з пропуском строку, цю ухвалу скаржник не оскаржував. Також, ОСОБА_2 зазначає, що поважною причиною пропуску строку на подачу скарги, ОСОБА_1 зазначив, що він раніше намагався оскаржити постанову про накладення арешту керівнику ВДВС, однак не отримав відповіді, при цьому наголошує, що відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 , як боржник не мав права на оскарження рішення державного виконавця до керівника ДВС, оскільки це не передбачено законом, а повинен був звернутися безпосередньо до суду, тому посилання скаржника, як на поважну причину пропуску строку для своєчасного оскарження постанови, є безпідставним. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб попереднього оскарження постанови державного виконавця, що на її думку є маніпулюванням обставинами задля відшукання псевдо підстав для поновлення процесуальних строків, які пропущені без поважних причин.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що оскільки ОСОБА_1 неодноразово допускав виникнення заборгованості по аліментам, не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи, намагається відчужити майно (квартиру) та переїхати на постійне місце проживання до тимчасово окупованої території АР Крим, свідомо ухиляється від сплати аліментів, то є реальна загроза неможливості подальшого їх стягнення у разі скасування арешту майна, а тому вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Морозов Є.Є., просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, залишити без змін, як законну та обґрунтовану. При цьому зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до викладення відзиву на скаргу, що ці доводи, висновку суду першої інстанції не спростовують і не впливають на законність оскаржуваного рішення, а направлені на переоцінку особистих стосунків стягувача і боржника та доказів, які вже були предметом розгляду суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 , державного виконавця Терещенко Ю.В., які, кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, скаржника ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги і відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим ухвала в даній справі є законною і обґрунтованою.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що постановою державного виконавця Інгулецького відділу ДВС від 17.04.2014 відкрито виконавче провадження №43049714 з примусового виконання виконавчого листа у справі №213/1034/14-ц, пр.№2/213/553/14, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

02.06.2017 постановою державного виконавця від 02.06.2017 змінено назву сторони виконавчого провадження - стягувача з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.15).

18 травня 2018 року головним державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Терещенко Ю.В. було накладено арешт на усе майно боржника - ОСОБА_1 (а.с.17, 145-146).

Згідно з інформацією, наданою Металургійним відділом ДВС на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.144), ОСОБА_1 звільнився з ПАТ «ПГЗК» 16.05.2018, виконавчий лист надійшов до Інгулецького відділу ДВС 17.05.2018. З цієї ж інформації вбачається, що заборгованості зі сплати аліментів немає.

Суд, першої інстанції, поновляючи представнику скаржника ОСОБА_3 строк для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про арешт майна боржника, визнав причини його пропуску поважними.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та визнаючи протиправною і, скасовуючи постанову державного виконавця про накладення арешту, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 18.05.2018 заборгованість за виконавчим листом у виконавчому провадженні №43049714 була відсутня, тому в цей час у державного виконавця не було підстав для накладення арешту на майно боржника.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до п.7 ч.4 цієї статті, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч.2 цієї статті, за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За приписами ч.4 ст.71 Закону, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником ; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суд приймає до уваги, що згідно з положеннями ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, аналіз норми ст.71 Закону дає підстави вважати, що для накладення державним виконавцем арешту на майно боржника необхідно наявність заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, а крім того, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів за чотири місяці, державний виконавець має право винести постанови, зазначені в частині 4 цієї статті Закону.

Тобто, державному виконавцю Законом надано широкі права для забезпечення виконання рішення суду, декілька важелів впливу на боржника у виконавчому провадженні, за наявності на те законних підстав.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 звільнився з ПАТ «ПГЗК» 16 травня 2018 року, до Інгулецького відділу ДВС виконавчий лист надійшов 17 травня 2018 року, а 18 травня 2018 року головним державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Терещенко Ю.В. було накладено арешт на усе майно боржника - ОСОБА_1 .

З інформації, наданої суду першої інстанції Металургійним відділом ДВС на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.144), вбачається, що на час звільнення ОСОБА_1 з ПАТ «ПГЗК» 16.05.2018 заборгованості зі сплати аліментів у останнього не було, станом на 18 травня 2018 року, державний виконавець, керуючись ч.2 ст.195 СМ України нарахував боржнику заборгованість у сумі 178,58 грн. (а.с.144).

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що на час накладення державним виконавцем арешту на усе майно боржника - ОСОБА_1 -18 травня 2018 року, заборгованість по аліментам становила 178,58 грн., тобто була набагато меншою, ніж встановлено нормою ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», яка дає право державному виконавцю звернути стягнення заборгованості на майно боржника, тобто наявна у ОСОБА_1 на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника заборгованість не перевищувала суму платежів за три місяці, а отже дії державного виконавця були незаконними.

Доводи апелянта щодо незаконності судового рішення з тих підстав, що ОСОБА_1 неодноразово допускав виникнення заборгованості по аліментам, не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи, намагається відчужити майно (квартиру) та переїхати на постійне місце проживання до тимчасово окупованої території АР Крим, свідомо ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку із чим, у разі скасування арешту майна, існує реальна загроза неможливості подальшого їх стягнення, колегія суддів з наведених вище підстав відхиляє.

Щодо доводів стягувача ОСОБА_2 про те, що судом не було вирішено питання про поновлення строків звернення зі скаргою до суду, як не вирішено воно і при постановленні оскаржуваної ухвали, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлена неможливість такого поновлення.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо поновлення боржнику ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, виходив з того, що офіційної інформації щодо дати отримання ОСОБА_1 постанови про арешт його майна від 18.05.2018 суду не надано, однак з наданих матеріалів видно, що представник скаржника в липні 2018 року звертався до начальника Інгулецького відділу ДВС зі скаргою на дії державного виконавця щодо арешту майна, а в серпні 2018 року - із зверненням про надання інформації про наявність заборгованості за виконавчим листом, в наступному до начальника Металургійного відділу ДВС - з заявою про скасування постанови про арешт майна боржника, на яку 18.09.2018 отримав відмову, та вже 21.09.2018 звернувся зі скаргою до суду, тому строк на оскарження постанови боржником пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду і також вважає, що процесуальний строк ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин.

Отже, апеляційним переглядом встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, обставинам справи, відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: