РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/831/19

Провадження № 22-ц/4815/1155/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Куц Олени Андріївни на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2019 року у складі судді Зейкана І.Ю., ухвалене м. Вараш Рівненської області о 12 годині 38 хвилин, повний текст рішення складено 14 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.07.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час змінилися обставини, які впливають на можливість позивача з утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі, який раніше був визначений судом, а саме: у нього народився син ІНФОРМАЦІЯ_2 , і мати дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не працює. Оскільки у нього змінився сімейний стан, що, в свою чергу, вплинуло на зміну його матеріального стану ( у зв`язку з тим, що він утримує другу дитину), вважає, що в нього є всі підстави для зменшення розміру аліментів. Просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.07.2015 року на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/7 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2019 року вказаний позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.07.2015 року на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. У задоволенні вимог в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 630 грн 08 коп.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом правом суду змінити (зменшити або збільшити) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та обґрунтовано тим, що з часу встановлення аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки, змінився матеріальний стан платника аліментів у зв`язку з появою на його утриманні ще однієї дитини.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування фактичних обставин справи та неповної їх оцінки, представник ОСОБА_6 адвокат Куц О.А. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні спору місцевим судом не було враховано тієї обставини, що у отримувача аліментів її довірительки, також змінився сімейний стан у зв`язку з народженням сина ОСОБА_7 , який народився після призначення аліментів на дочку ОСОБА_8 . Додає, що суд однобоко підійшов до оцінки таких суттєвих обставин та не дав їм належної правової оцінки. Звертає увагу суду, що її довірителька проживає з обома своїми дітьми, і саме на її повному утриманні вони перебувають. Доводить, що поза увагою місцевого суду залишилися також і висновки, викладені в рішенні Кузнецовського міського суду від 02.07.2015р., де зазначено, що ОСОБА_1 не надає добровільно коштів на утримання дочки. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.07.2015 року року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначав наступну: з часу призначення аліментів змінився його сімейний стан, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_10 , від жінки, з якою позивач постійно проживає без реєстрації шлюбу. Народження ще однієї дитини зумовлює витрати позивача на утримання останньої, а також на утримання матері дитини, котра не працює та здійснює догляд за їхньою спільною дитиною

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Як встановлено судом, сторони проживають окремо. Неповнолітня дочка сторін проживає з матір`ю та перебуває на її основному утриманні, а батько сплачує аліменти в розмірі ј частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку.

Доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що на утриманні позивачки також є ще одна дитина судом не можуть братися до уваги як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки наведені обставина може слугувати підставою для зміни розміну аліментів лише за її позовом до суду. Таких вимог не було заявлено. Окрім того, не надано доказів, що друга дитина відповідачки, син ОСОБА_11 , перебуває виключно на її утриманні та не отримує матеріального забезпечення від свого батька.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд також враховує, що відповідачка як одержувач аліментів, після народження сина ОСОБА_12 влаштувалася на роботу та отримує середній заробіток у розмірі 9 000 грн на місяць, що свідчить про зміну її майнового стану.

Наведені обставини вказують на те, що як у відповідача, так і в позивача з часу призначення аліментів на утримання їхньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінився сімейний та майновий стан, і такі зміни були об`єктивно оцінені місцевим судом при зменшенні розміру аліментів, що стягуються, з 1/4 до 1/6 частини доходу позивача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Куц Олени Андріївни залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.