Справа № 713/875/19
Провадження №2/713/387/19
19.08.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні.
У позові вказувала, що станом на 20.11.2014 року вона була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .
21.11.2014 року, не до кінця розуміючи значення своїх дій, подарувала своїй дочці ОСОБА_3 62/100 ідеальної частки житлового будинку з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, який розташований у АДРЕСА_1 .
Згідно довідки-характеристики №2/41 від 05.09.2014 року, виданої Вижницьким РБТІ та розрахунку ідеальної частки нерухомого майна в АДРЕСА_1 склад 62/100 ідеальної частки житлового будинку і господарських будівель і споруд входило: 1/2 веранди 1-1 пл.8.20 м.кв., кімната 1-2 пл. 10.70 м.кв., кімната 1-3 пл. 14.80 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., 1/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 1/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., кухня 1-12 пл . 18.90 м.кв., санвузол 1-13 пл. 11.50 м.кв ., кімната 1-14 пл. 11.80 м.кв. , гараж літ. З, сарай літ. Ж, 1/2 сарая літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.
У її власності залишилося 38/100 ідеальної частки житлового будинку і господарських будівель і споруд, до складу яких входить: 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., кімната 1-5 пл. 15.00 м.кв., кімната 1-6 пл. 15.00 м.кв., 4/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 4/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., веранда 1-9 пл. 6.10 м.кв ., кладова 1-10 пл . 5.40 м.кв., коридор 1-11 пл. 1.40 м.кв ., сарай літ Є, 1/2 сараю літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.
Посилалася на те, що у зв`язку з похилим віком не до кінця розуміючи значення своїх дій подарувала відповідачу 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., 1/5 кімнати 1- 7 пл. 15.40 м., 1/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., то зазначені приміщення перебувають у їх спільній частковій власності без виділення їх у натурі і відповідач, користуючись своїми правами на частку у зазначених приміщеннях, користуючись її віком та у принципі безпорадним станом, створює для неї нестерпні умови проживання у її частці будинку.
Вона зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом II групи (психічне захворювання) і за яким вона здійснює догляд, фактично проживає у кімнаті 1-7 пл. 15.40 м.кв., кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв. , тобто саме у тих приміщеннях, 1/5 частки у яких через її необізнаність та не усвідомлення наслідків належить відповідачу.
Всупереч положенням ст.358 ЦК України відповідач, мотивуючи свої дії тим, що вона є співвласником вказаних помешкань, нехтуючи їх з сином правом на приватне життя, постійно заходить до них у приміщення та вчиняє над нею та над її сином домашнє насильство (економічне, фізичне, психічне, тощо).
Зазначала, що частка відповідача у кімнаті 1-7 пл. 15.40 м.кв., кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв . є незначною, а саме становить по 1/5 у кожному з вказаних приміщень, що становить значно менше її частки у вказаних приміщеннях, яка становить по 4/5 у кожному з них; з кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв . фактично, технічно неможливо виділити у натурі частку відповідача у розмірі 1/5, що є очевидним; спільне володіння і користування кімнатою 1-7 пл. 15.40 м.кв., кухнею 1-8 пл. 10.40 м.кв . є неможливим, оскільки весь її побут, все її старече життя і життя її сина-інваліда проходить саме у цих приміщеннях і присутність у цих приміщеннях відповідача викликає з її боку до них акти домашнього насильства; припинення права відповідача на частку у розмірі 1/5 у кімнаті 1-7 пл . 15.40 м.кв., кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв . не заподіє істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, адже відповідач фактично не користується зазначеною часткою для свого проживання, перебування. Відповідач має достатньо житлової і нежитлової площі для облаштування якісного, комфортного проживання та ведення домашнього господарства. Таке припинення взагалі не заподіє жодної шкоди відповідачу.
Посилаючись на ст.ст.8, 358, 365 ЦК України просила припинити право власності ОСОБА_3 на частку у спільному майні, а саме на: на 1/5 частки у приміщенні кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв . та на 1/5 частки у приміщенні кухні 1-8 пл . 10.40 м.кв., які знаходяться у житловому будинку по АДРЕСА_1 , визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/5 частки у приміщенні кімнати 1-7 пл . 15.40 м.кв . та на 1/5 частки у приміщенні кухні 1-8 пл . 10.40 м.кв ., які знаходяться у зазначеному житловому будинку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримали. Посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити повністю. Проти винесення заочного рішення судом не заперечували.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання про що є відомості в матеріалах справи. Причини своєї неявки суду не повідомила та не подала у встановлений судом строк відзив на позов.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_2 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.
На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_5 надано такі докази.
Копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого 16.02.2010 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, з якого встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належав житловий будинок літ. А, загальною площею 123,40 кв.м, житловою площею 54,80 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: сараєм літ. Б, сараєм літ. В, сараєм літ. Г, вбиральнею літ. Д, сараєм літ. Е, сараєм літ. Є, колодязем літ. К, огорожею №1, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Копію договору дарування серія НАЕ 954651 , посвідченого 21.11.2014 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюком О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1127, з якого встановлено, що 21.11.2014 року позивач ОСОБА_1 подарувала, а відповідач ОСОБА_3 прийняла у дар 62/100 частки житлового будинку з відповідною часткою належних до них надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №29862488, виданого 21.11.2014 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюком О.О., з якого встановлено, що позивачу на праві приватної власності належав житловий будинок, дерево/цегла, загальною площею 157,00 кв.м., в тому числі житловою площею 82,70 кв.м., зазначений в плані забудови літ. «А» у поверхневому плані житловий будинок складається з: веранда 1-1 пл. 8,20 м.кв., кімната 1-2 пл. 10,70 м.кв., кімната 1-3 пл. 14,80 м.кв., коридор 1-4 пл. 10,30 м.кв ., кімната АДРЕСА_1 15,00 м.кв ., кімната 1-6 пл. 15,00 м.кв., кімната 1-7 пл. 15,40 м.кв., кухня 1-8 пл. 10,40 м.кв., веранда 1-9 пл. 8,20 м.кв., кладова 1-10 пл. 5,40 м.кв., коридор 1-11 пл. 1,40 м .кв., кухня 1-12 пл. 18,90 м.кв ., санвузол 1-13 пл. 11,50 м.кв ., кімната 1-14 пл. 11,80 м.кв ., з належними до житлового будинку надвірними будівлями та господарськими спорудами: сарай дошка літ. «Е», сарай дошка літ. «Є», убиральня цегла літ. «Д», сарай цегла літ. «Ж», гараж цегла літ. «З», колодязь бутовий літ. «К», огорожа метал в цегляних стовпах №1.
Копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , згідно якого загальна вартість нерухомого майна, що розташоване за вказаною адресою станом на 04.09.2014 року становила 432540,00 грн.
Копію довідки-характеристики, виданої 05.09.2014 року за №2/41 ДКП «Вижницьке РБТІ», з якої встановлено, що 62/100 ідеальної частки житлового будинку з відповідною часткою належних до них надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 становлять: 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., кімната 1-2 пл. 10.70 м.кв., кімната 1-3 пл. 14.80 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., 1/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 1/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., кухня 1-12 пл . 18.90 м.кв., санвузол 1-13 пл. 11.50 м.кв ., кімната 1-14 пл. 11.80 м.кв. , гараж літ. З, сарай літ. Ж, 1/2 сарая літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.
Згідно вказаного вище витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 21.11.2014 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 38/100 частки житлового будинку з відповідною часткою належних до них надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 і до яких входить відповідно: 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., кімната 1-5 пл. 15.00 м.кв., кімната 1-6 пл. 15.00 м.кв., 4/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 4/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., веранда 1-9 пл. 6.10 м.кв ., кладова 1-10 пл . 5.40 м.кв., коридор 1-11 пл. 1.40 м.кв ., сарай літ Є, 1/2 сараю літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.
Розрахунок ідеальної частки нерухомого майна в АДРЕСА_1 , складений 07.09.2014 року КП «Вижницьке РБТІ» на замовлення ОСОБА_1 , з якого встановлено, що загальна вартість 62/100 часток нерухомого майна, яке відчужувалося становила 267455,00 грн.
Тому загальна вартість 38/100 часток нерухомого майна, яке залишилося у власності ОСОБА_1 становила 165 085,00 грн.
Копію звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , складеного 02.05.2019 року оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення представника позивача ОСОБА_2 , з якого встановлено, що рекомендована вартість об`єкту оцінки (без ПДВ, проведена порівняльним методом) житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , станом на 02.05.2019 року становить 520 144,00 грн.
Копію довідки виконавчого комітету Берегометської селищної ради №312 від 14.05.2018 року, з якої встановлено, що між власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 часто виникають конфлікти, а саме в тому, що дочка - ОСОБА_3 перешкоджає своїм братам та сестрі відвідувати хвору матір та брата - інваліда 2 групи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання, закриває вхідні ворота. Діти ОСОБА_1 вимушені долати огорожу, щоб потрапити до помешкання матері та надати їй необхідну допомогу та догляд після хвороби. ОСОБА_3 перекриває газ, забороняє користуватися водою. ОСОБА_1 вимушена у свої 86 років брати воду із сусідньої криниці. ОСОБА_3 неодноразово попереджалася працівниками виконкому, працівниками правоохоронних органів, що вона не має ні морального, ні людського права перешкоджати провідувати своїм рідним хвору маму у власному будинку, але правильних висновків ОСОБА_3 для себе не робить і надалі свариться з мамою, ображає її та погрожує, що здасть на лікування в психіатричний заклад.
Відповідь начальника Вижницького відділення поліції №454/123/48/01-2019 від 25.01.2019 року, надану на запит адвоката Ковалюка М.Г., з якої встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції із заявами про те, що її дочка ОСОБА_3 вчиняє з нею сперечки, виганяє її з будинку, ображає нецензурною лайкою, закриває ворота, які зареєстровані у ЖЄО Вижницького ВП за №442 від 17.02.2016 року, за 1905 від 08.07.2016 року, за 1624 від 21.05.2018 року, за №1676 від 24.05.2018 року, за №1819 від 05.06.2018 року, за №2608 від 31.07.2018 року, за №3209 від 14.09.2018 року, за №3971 від 16.11.2018 року, за №272 від 21.01.2019 року та за №301 від 24.01.2019 року.
Довідку про склад сім`ї №1821, видану 23.04.2019 року Берегометською селищною радою, з якої встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , яка є учасником ВВВ, входить її син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи.
Копію посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого 19.11.2001 року, згідно якого ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.
Копію посвідчення серія НОМЕР_4 , виданого 09.08.2004 року, згідно якого ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника війни.
Копію посвідчення № НОМЕР_5 , виданого 25.12.2009 року, згідно якого ОСОБА_1 присвоєно почесне звання «Мати-героїня».
Копію довідки серія МСЕ №227395, згідно якої ОСОБА_4 , 1962 року народження є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання безстроково.
Копію постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.06.2018 року по справі №713/1058/18, згідно якої справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.173-2 ч.1 КУпАП провадженням закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Копію постанови Вижницького районного суду від 14.06.2018 року по справі №713/1059/18, згідно якої ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 255,00 грн. в дохід держави.
Згідно вказаної постанови судом установлено, що ОСОБА_3 , 23.05.2018 року, біля 16.00 год., перебуваючи у житловому будинку по місцю проживання в АДРЕСА_1 вчинила словесну суперечку зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , в ході якої ображала її нецензурною лайкою. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинила домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої - адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.
Крім того ОСОБА_3 , 14.05.2018 року закрила вхідні ворота до господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , перекрила газ, поставила замок на помпу, з якої ОСОБА_1 бере питну воду. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинила домашнє насильство економічного характеру, - адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.
При вирішенні позовних вимог суд застосовує норми права.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
У частині 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ці ж положення закріплені у ст.41 Конституції України.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Положеннями ч.1 ст.365 ЦК України (на яку посилається позивач у позові) встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі №6-81кс11 та від 02.07.2014 року по справі №6-68цс14.
Разом з тим згідно ст.ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Положеннями ст.16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
З безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що:
житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування серія НАЕ 954651 , посвідченого 21.11.2014 року належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 (дарувальник) та відповідачу ОСОБА_3 (обдаровувана);
частка позивача ОСОБА_1 становить 38/100 ідеальної частки спірного нерухомого майна, вартістю 165085,00 грн., і до неї входять: 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., кімната 1-5 пл. 15.00 м.кв., кімната 1-6 пл. 15.00 м.кв., 4/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 4/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., веранда 1-9 пл. 6.10 м.кв ., кладова 1-10 пл . 5.40 м.кв., коридор 1-11 пл. 1.40 м.кв ., сарай літ Є, 1/2 сараю літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.;
частка відповідача ОСОБА_3 становить 62/100 ідеальної частки спірного нерухомого майна, вартістю 267455,00 грн., і до неї входять: 1/2 веранди 1-1 пл. 8.20 м.кв., кімната 1-2 пл. 10.70 м.кв., кімната 1-3 пл. 14.80 м.кв., 1/2 коридору 1-4 пл. 10.30 м.кв., 1/5 кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв., 1/5 кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., кухня 1-12 пл . 18.90 м.кв., санвузол 1-13 пл. 11.50 м.кв ., кімната 1-14 пл. 11.80 м.кв. , гараж літ. З, сарай літ. Ж, 1/2 сарая літ. Е, 1/2 убиральні літ. Д.;
частка позивача ОСОБА_1 у кімнаті 1-7 пл. 15.40 м.кв. та у кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв. становить по 4/5, в той час, як частка відповідача у даних приміщеннях становить по 1/5, що свідчить про те, що частка останньої є незначною.
Жодних належних, допустимих і достатніх доказів того, що спірне нерухоме майно є неподільним і частка позивача не може бути виділена в натурі суду не надано і клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачем та її представником не заявлялися.
З приводу користування всім спільним нерухомим майном між сторонами існує спір з 2016 року, внаслідок чого між ними наявні неприязні стосунки, що на думку позивача унеможливлює спільне володіння та користування спірними приміщеннями у нерухомому майні.
Однак ні позивачем ОСОБА_1 , ні її представником ОСОБА_2 , суду не надано доказів того, що відповідач чинить позивачу та її сину - особі з інвалідністю, будь-які перешкоди у користуванні належними їй на праві спільної часткової власності 4/5 частками приміщень кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв. та кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв .
Позивач у позові зазначає, що саме вона з сином ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю, проживає у спірних приміщеннях, а отже доводи позивача про порушення відповідачем її права спільної часткової власності є безпідставними.
Також позивачем та її представником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на частку у належній їй на праві спільної часткової власності частці нерухомого майна не завдасть істотної шкоди її інтересам.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та встановлені на їх підставі обставини суд приходить до висновку, що позивачем не виконано встановленого ст.81 ЦПК України обов`язку доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог про те, що відповідачем порушується право користування належними їй на праві спільної часткової власності 4/5 частками приміщень кімнати 1-7 пл. 15.40 м.кв. та кухні 1-8 пл. 10.40 м.кв ., а тому позов є необґрунтованим.
Разом з тим враховуючи наведені вище вимоги закону Суд приходить до висновку, що твердження позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про можливість застосування до спірних правовідносин норм ст.365 ЦК України за аналогією закону та припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на частку у належній їй на праві спільної часткової власності частці нерухомого майна не відповідають способам захисту цивільних прав, передбачених ст.16 ЦК України і не визначені жодним іншим актом спеціального законодавства, а отже є безпідставними, ґрунтуються на перекручуванні фактів і зводяться до власного тлумачення вимог чинного цивільного законодавства та характеру спірних правовідносин виключно на власну користь.
Задоволення позову з підстав, не передбачених законом, приведе до порушення судом принципу рівності прав співвласників, який враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні безпідставні та необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 355-358, 365 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 128, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 України, Суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні - відмовити.
Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя І. В. Пилип`юк