ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2476/19
Провадження № 22-ц/4820/1569/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_2 до Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення на його користь з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку відкритого у державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі Перший відділ ДВС ) 6000 грн.

Позов мотивовано тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, неправомірною.

Посилаючись на те, що такою бездіяльністю державного виконавця йому завдано моральну шкоду, оскільки він змушений добиватися виконання рішення суду майже шість років, отримує нервові стреси, погіршується його самопочуття, він змушений додатково витрачати свій час, звертатися до суду та змінювати усталений спосіб свого життя, ОСОБА_3 просив позов задовольнити, стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого відділу ДВС міста Хмельницький, у розмірі 2000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 червня 2018 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, неправомірною, тому з урахуванням наданих доказів, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, розмір якої суд визначив в сумі 2000 грн.

В апеляційній скарзі Перший відділ ДВС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не враховано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між цією шкодою та протиправною бездіяльністю державного виконавця. Крім того, позивачем не обґрунтована сума моральної шкоди, яку він вимагає стягнути.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник Першого відділу ДВС Дмитришина В.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зобов`язано ОСОБА_6 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, які знаходяться на місці побудови ОСОБА_6 окремого входу в належне йому нежитлове підвальне приміщення та облаштування конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного, усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням шляхом зняття замків з дверей при вході в підвальне приміщення.

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи №2/2218/1518/2012 від 18 березня 2013 року та 01 квітня 2013 року.

Постановою старшого державного виконавця від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження ВП№39176849.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 червня 2018 року, що набрала законної сили 28.11.2018 року, визнано бездіяльність державного виконавця, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання ОСОБА_6 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, які знаходяться на місці побудови ОСОБА_6 окремого входу в належне йому нежитлове підвальне приміщення та облаштування конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного, усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням шляхом зняття замків з дверей при вході в підвальне приміщення, неправомірною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Крім того, у статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Європейський суд з прав людини в пункті 100 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав, що існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди.

Установлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від15 червня 2018 року, що набрала законної сили 28.11.2018 року, визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2018 року, неправомірною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок неправомірної бездіяльності Першого відділу ДВС, ОСОБА_2 зазнав душевних страждань оскільки було порушено його право на належне та своєчасне виконання рішення суду, ухваленого на його користь.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю державного виконавця Першого відділу ДВС 2000 грн. на користь ОСОБА_2 ..

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з висновком суду щодо оцінки доказів.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк