КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/1933/18

05 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строків та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розглядув справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

04 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № А3600014 від 19 липня 2016 року у розмірі 274 226,23 грн., яка складається із: заборгованості за кредитним договором у розмірі - 223 368,78 грн., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 41 363,25 грн., та пені у розмірі - 9 494,24 грн. Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що відповідачкою порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що призвело до виникнення заборгованості, в добровільному порядку вказану заборгованість відповідачка не погашає.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором № А3600014 від 19 липня 2016 року на загальну суму 274226,23 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4113 грн. 39 коп., а всього на загальну суму 278339 грн. 62 коп.

14 червня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем подано заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року в якій він просив визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заява була обґрунтована тим, що заочне рішення суду прийняте у відсутності відповідачки, яка не була повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, що позбавило її можливості подати відзив на позов та надати докази на спростування заявлених позовних вимог. Зазначає, що копію заочного рішення відповідачка не отримувала, випадково дізналася про існування судового рішення 12 червня 2019 року після звернення за консультацією до юристів ЮК «Касьяненко і Партнери», які цього ж дня - 12.06.2019 року знайшли його в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Судової влади України в електронній базі даних «Інформація щодо стадій розгляду судових справ». З урахуванням зазначеного, вважає, що процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду повинен відраховуватись саме з цієї дати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 12 липня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що нормами ЦПК України не передбачено залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення з підстав пропуску відповідачем строку на подання такої заяви. Звернув увагу на те, що копію заочного рішення відповідачка не отримувала, про ухвалення судом такого рішення дізналася випадково 12 червня 2019 року, а тому визначений законом процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду повинен обраховуватися саме з цієї дати. З урахуванням того, що заява про перегляд заочного рішення була подана відповідачкою 14 червня 2019 року, суд першої інстанції безпідставно залишив вказану заяву без розгляду з підстав пропуску заявницею встановленого процесуальним законом строку на її подання.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шумський Олександр Ігорович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи банк повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки представника суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішенням, яким позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість закредитним договором № А3600014 від 19 липня 2016 року на загальну суму 274 226,23 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4113 грн. 39 коп., а всього на загальну суму 278 339 грн. 62 коп.

14 червня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем подано заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року. У вказаній заяві просив суд визнати поважними причини процесуального строку та поновити процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заявляючи клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, представник ОСОБА_1 посилався на те, що копію заочного рішення відповідачка не отримувала, випадково дізналася про ухвалення вказаного судового рішення 12 червня 2019 року після звернення за консультацією до юристів ЮК «Касьяненко і Партнери», а тому процесуальний строк на його оскарження повинен відраховуватись саме з цієї дати.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року та, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не надано суду належних доказів на підтвердження несвоєчасного отримання нею копії заочного рішення суду, а сам факт звернення за правовою допомогою та ознайомлення сторони цивільного процесу з ухваленим судовим рішенням в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Судової влади України в електронній базі даних «Інформація щодо стадій розгляду судових справ» не може слугувати беззаперечним доказом того, що відповідачка не була обізнана про розгляд цивільної справи та ухвалення судового рішення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Частинами 1-6 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Згідно вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

З огляду на вказані приписи ст. 126 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що нормами ЦПК України не передбачено залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, у зв`язку з пропуском строку на подачу такої заяви. Така заява може бути залишена судом без розгляду у випадку закінчення встановленого законом строку на її подання та відсутності поважних причин для поновлення вказаного строку.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність визначених ст. 284 ЦПК України підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, так як він не грунтється на фактичних обставинах справи, наданих доказах та вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року було відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви надсилалася відповідачці за зареєстрованою адресою місця її проживання, проте конверт повернувся без вручення, із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», що свідчить про відсутність доказів обізнаності відповідачки про відкриття судом провадження у даній справі.

Також з матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2018 року судом було ухвалено заочне рішення у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у справі.

Згідно супровідного листа, 10 травня 2018 року копія заочного рішення була надіслана сторонам у справі, в тому числі і відповідачці ОСОБА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачкою копії заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року.

Звертаючись 14 червня 2019 року до суду із заявою про перегляд заочного рішення та, заявляючи клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідачки вказував на те, що копію заочного рішення відповідачка не отримувала, випадково дізналася про існування судового рішення 12 червня 2019 року після звернення за консультацією до юристів ЮК «Касьяненко і Партнери».

Доводи заяви представника відповідачки про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, колегія суддів вважає обгрунтованими, так як в матеріалах справи дійсно відсутні докази отримання відповідачкою ОСОБА_1 копії заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року, тоді як за правилом ч.3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи заяви та наявні в матеріалах справи докази та прийшов до помилкового висновку про те, що відповідачко не надано доказів несвоєчасного отримання нею копії заочного рішення суду та про відсутність підстав для поновлення відповідачці процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими,тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Враховуючи вказані фактичні обставини справи, відсутність в матеріалах справи доказів отримання відповідачкою копії заочного рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строків та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, чим фактично позбавив відповідачку права на доступ до правосуддя, а судові процедури повинні бути справедливими для усіх учасників процесу, ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строків та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строків та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду скасувати та направити справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: