Ухвала

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 344/12394/16-ц

провадження № 61-15442ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності та визнання права власності, об`єднаної в одне провадження зі справою за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : ОСОБА_3 про припинення реєстрації місця проживання та притягнення до відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в вищевказаній справі.

У відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), касаційна скарга має бути подана у строк передбачений статтею 390 ЦПК України та відповідати вимогам статті 392 цього кодексу.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначив, у чому полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 389, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності та визнання права власності, об`єднаної в одне провадження зі справою за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : ОСОБА_3 про припинення реєстрації місця проживання та притягнення до відповідальності повернути заявнику.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук