справа № 489/1574/17
провадження №4-с/489/29/19
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

державного виконавця Топчи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі державний виконавець) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та визнання протиправною бездіяльності Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Корабельний ВДВС) в частині припинення дії постанови державного виконавця після набуття боржником статусу водія

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просив скасувати постанову державного виконавця ВП № 54618523 від 15.02.2018 про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби в частині неприпинення дії оскаржуваної постанови після набуття скаржником статусу водія за місцем роботи.

Одночасно просив поновити строки на оскарження рішення та бездіяльності державного виконавця з моменту отримання 31.05.2019 письмової відповіді на звернення щодо припинення оскаржуваної бездіяльності та дії постанови державного виконавця від 31.05.2019.

В обґрунтування скарги вказав, що відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2017 з нього стягуються аліменти на дитину в розмірі ј частки всіх видів доходу щомісячно. Так як в період з 2017 року до початку 2018 року він не мав роботи то утворилася заборгованість по аліментам. У зв`язку із цим, 15.02.2018 державним виконавцем було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Однак, 09.10.2018 він працевлаштувався до ТОВ ОРВП «Продовольчі товари» на посаду водія, про що надав державному виконавцю відповідну довідку. В листопаді 2018 року до ТОВ ОРВП «Продовольчі товари» надійшов виконавчий лист про стягнення з його заробітної плати 50 відсотків доходів (25 відсотків за рішенням суду, 25 відсотків в рахунок погашення простроченої заборгованості). 15.01.2019, незважаючи на вимоги частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», дізнався від працівників патрульної поліції, що дію постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами державним виконавцем не припинено, що позбавило його основного законного джерела для існування. Внаслідок такої бездіяльності державного виконавця в нього вилучено посвідчення водія. Після цього, звернувся до Корабельного ВДВС з вимогою припинити тимчасові обмеження, встановлені постановою від 15.02.2018, що надало йому можливість виконувати рішення суду. Відповідь на своє звернення отримав лише 31.05.2019, згідно якої йому відмовлено в скасуванні постанови через недоведеність, що робота в ТОВ ОРВП «Продовольчі товари» є його основним джерелом існування.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.06.2019 скаргу прийнято до розгляду та повідомлено державного виконавця і сторони виконавчого провадження про судове засідання.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив задовольнити, пояснивши, що після винесення постанови змінилися обставини в зв`язку з його працевлаштуванням на підприємство водієм, а тому постанова, незважаючи на те, що винесена законно, підлягає скасуванню, так як робота водієм є його єдиним доходом.

Державний виконавець та стягувач в задоволенні скарги просили відмовити, так як в державного виконавця були правові підстави для встановлення тимчасового обмеження відносно боржника, а після винесення постанови боржник заборгованість по аліментам повністю не погасив, хоча поточну заборгованість сплачує вчасно.

Суд, вислухавши учасників спору, дослідивши матеріали скарги та наявні в справі докази, дійшов наступного наступного.

У ході розгляду скарги встановлено, що на примусовому виконанні в Корабельному ВДВС знаходиться виконавче провадження № ВП № 54618523 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/1377/17 (489/1574/17), виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 31.07.2017, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 07.09.2017.

У зв`язку із наявністю станом на 01.01.2018 заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищив суму відповідних платежів за шість місяців, державним виконавцем 15.02.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яку направлено сторонам.

Вказані обставини сторони виконавчого провадження в судовому засіданні не оспорювали.

Згідно довідки ТОВ ОРВП «Продовольчі товари» від 09.10.2018 № 18 ОСОБА_1 працевлаштований на вказане підприємство на посаду водія з 09.10.2018 (наказ № 15-к від 08.10.2018).

Як вказав боржник, довідку ним було надано до державної виконавчої служби, але державний виконавець незважаючи на його доводи про те, що робота водієм є його єдиним місцем роботи та джерелом доходів, постанові від 15.02.2018 не скасував, про що дізнався від працівників поліції, які вилучили в нього водійське посвідчення.

Потім, як пояснив заявник, він звернувся на гарячу лінію територіального управління юстиції та 31.05.2019 отримав відповідь від 08.05.2019 № К-499/2/2-43, з якої слідує, що за інформацією відділу державної виконавчої служби боржником не доведено, що керування транспортними засобами є основним законним джерелом для існування, у зв`язку із чим припинення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, унеможливлюється.

Із наведеної відповіді вбачається, що при перевірці звернення ОСОБА_1 на підставі даних Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України встановлено, що боржник отримує доходи в ТОВ ОРВП «Продовольчі товари», виборчій комісії Миколаївського виборчого округу № 127, у зв`язку із чим 05.11.2018 та 04.03.2019 державним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копії яких направлено для виконання за місцем отримання доходів боржника.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути продано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно частини другої цієї норми, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що про постанову від 15.02.2018 йому було відомо відразу після її винесення, але в подальшому після його працевлаштування водієм постанова підлягала б припиненню на підставі частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», так як встановлене державним виконавцем тимчасове обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Отже, строк оскарження постанови до суду, правомірність якої на момент її винесення боржником не оскаржується, пропущений без поважних причин, а тому клопотання скаржника про поновлення строку на оскарження постанови задоволенню не підлягає.

Так як питання поновлення строку на оскарження постанови вирішено судом після призначення справи до розгляду та в задоволенні клопотання боржника про поновлення строку на її оскарження відмовлено, скарга в частині визнання неправомірною та скасування постанови від 15.02.2018 підлягає залишенню без розгляду.

Щодо вирішення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності відділу державної виконавчої служби в неприпиненні дії оскаржуваної постанови після працевлаштування боржника водієм, суд виходить з наступного.

Боржник просив поновити строк оскарження вказаної бездіяльності, оскільки про неприпинення тимчасового обмеження у праві керування транспортного засобу дізнався після зупинки його працівниками поліції, внаслідок чого звернувся із відповідною скаргою на гарячу лінію територіального правління юстиції, відповідь на яку отримав лише 31.05.2019.

За такого, на підставі частини другої статті 449 ЦПК України суд приходить до висновку про поновлення боржнику строку на оскарження бездіяльності державного виконавця з неприпинення тимчасового обмеження у праві керування транспортного засобу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 2 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на дату винесення постанови, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

На момент повідомлення боржником державного виконавця про працевлаштування водієм (жовтень 2019 року) вказана норма змінилася лише в частині періоду заборгованості.

За положеннями частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Пунктом 6 розділу XVI Інструкції з організації виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04..2012 № 489/20802, визначено, що тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

Аналогічні підстави припинення на підстави постанови державного виконавця тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, передбачені пунктом 2 розділу VII Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 05.02.2018 за № 140/31592.

Із аналізу наведених норм слідує, що припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами можливе лише за єдиної умови - погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Будь-яких інших підстав для припинення наведеного тимчасового обмеження боржника, зокрема і у зв`язку із зміною обставин, які настали в боржника після винесення державним виконавцем постанови, законодавством не передбачено.

Згідно статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця з неприпинення тимчасового обмеження боржника в праві керування транспортними засобами, оскільки останнім не погашено заборгованість по аліментам в повному обсязі, з якою пов`язане таке обмеження.

Керуючись статтями 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 15.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Скаргу в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 15.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами залишити без розгляду.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження бездіяльності Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з неприпинення дії постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018.

Відмовити в задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльності Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в частини неприпинення дії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018, після набуття боржником статусу водія.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2019 року.

Суддя І.В.Коваленко