БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2041/14-ц
Провадження № 6/497/47/19
УХВАЛА

11 вересня 2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Стоянової І.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву Комерційного банку «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в рамках цивільної справи №497/2041/14 провадження 2/497/754/14 за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2014 року Болградський районний суд Одеської області заочним рішенням задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» по справі за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 22.09.2014 року Болградським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи по цивільній справі № 497/2041/14 про стягнення суми боргу та суму судових витрат з ОСОБА_1 .

Надалі вищезазначені виконавчі листи було пред`явлено до виконання до ДВС, в результаті чого 23.10.2014 року Відділом державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45190730.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції від 27.12.2015 року закінчено виконавче провадження.

При поверненні виконавчого документу до органу видачі, виконавчий лист було втрачено, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду з зазначеною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.cт.128-130 ЦПК України.

В судове засідання представник заявника не прибув. Про дату, час та місце проведення якого був повідомлений своєчасно, належним чином (а.с.12) на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.13).

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, повідомлявся згідно вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вказану заяву, дослідивши цивільної матеріали справи, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 18 серпня 2014 року судом постановлено заочне рішення по справі за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

На виконання заяви стягувача від 18 вересня 2014 року представником позивача отримано копію рішення суду, що набрало законної сили та виконавчі листи 23.09.2014 року.

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду заяви) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили (на даний момент Закон втратив чинність), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів 21.08.2019 року, тобто після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що не заперечується стягувачем.

Всупереч цьому, в своїй заяві про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа, представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що зазначений документ було втрачено, тобто він був виданий судом та отриманий позивачем.

Проте, зі змісту заяви та доданих документів вбачається, що виконавче провадження було закінчено за цими виконавчими листами (а.с.6), та згодом були втрачені. Однак не зрозуміло, і належними доказами не доведено втрату виконавчих листів (ким саме і коли), чи було проведено службове розслідування з приводу втрати цих листів, чи була винна особа притягнута до відповідальності тощо.

Суд звертає увагу на те, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа до поданої заяви надано не було, а ствердження представника заявника щодо того, що документи були втрачені після закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу сторонам та органу, що видав його, нічим не підтверджено.

У разі, якщо Відділ державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області дійсно повертав виконавчі листи чи то суду, чи то стягувачу, то він має довести це, адже необхідно з`ясувати хто саме і коли втратив виконавчий лист, та чи дійсно він втрачений.

З листа Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області від 05.08.2019 року слідує, що виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по виконавчому листу 497/2041/14 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у Болградському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області відсутнє (а.с.5). Однак цього не достатньо для вирішення даної заяви та прийняття рішення про її задоволення.

Тобто, не зрозуміло чи подавав повторно заявник до відділу ДВС з 2015 року виконавчі листи для виконання після повернення виконавчого провадження (а.с.5).

Таким чином, заявник АТ КБ «Приватбанк» протягом тривалого часу майже чотирьох років не вживав ніяких заходів аби віднайти листи, встановити винних осіб, які їх втратили, та не звертався протягом усього цього часу з аналогічною заявою до суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Представник заявника в судове засідання не прибув, подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутність, тобто не виявив бажання надати суду обґрунтовані пояснення та доводи з приводу поданої заяви, та усі необхідні докази в обґрунтування доводів, викладених в цій заяві.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з цього, не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, так як судом не встановлена втрата та поважність причин пропуску строків пред`явлення до виконання виконавчих листів, заявник жодних документів на підтвердження своїх вимог не надав, то у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 260, 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Болградський районний суд Одеської області за правилами, встановленими в ст.ст.354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ________________ С.В.Кодінцева