КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/4019/18 Головуючий у І інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горпиченко Лілії Василівни на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівський завод органічних рідин» про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги,

встановив:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівський завод органічних рідин» про стягнення 17 289 862 гривень за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 21 січня 2015 року шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівський завод органічних рідин».

Заяву обґрунтовувала тим, що 21 січня 2015 року між заявником та ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. На виконання умов даного договору позивачем було надано відповідачу поворотну фінансову допомогу шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача грошових коштів на загальну суму 17 289 862 грн. Згідно з п.3.1. договору, поворотна допомога підлягає поверненню за вимогою засновника (позивача).

05 липня 2018 року позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога про повернення сум фінансової допомоги протягом 30-ти днів з дати отримання, дана вимога була отримана відповідачем 11 липня 2018 року, що підтверджується квитанцією про відправлення цінного листа. Отже, 30-ти денний строк повернення отриманої відповідачем фінансової допомоги сплив 05 жовтня 2018 року, проте відповідачем фінансова допомога повернута не була, письмової відмови також не надано.

Розпорядженням голови Фастівського міськрайонного суду Київської області Буймової Л.П. «Про передачу цивільної справи за пісудністю» від 03 червня 2019 року передано справу №381/4019/18 (провадження №2-з/381/21/19) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та без належного, повного то об`єктивного дослідження наданих доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що предметом позову є значна грошова сума, а саме: 17 289 862 грн., що є співрозмірним з позовними вимогами, тому захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно товариства спроможне запобігти порушенню прав позивача в разі задоволення позову та забезпечити виконання судового рішення.

Позивачу стало відомо про те, що відповідач жодної господарської діяльності, окрім здавання в оренду нерухомого майна, не здійснює, а, відтак, джерело його доходів є обмеженим, доказів протилежного відповідач до суду не надав.

Також, з даних ДФС України вбачається, що відповідач має податковий борг у сумі 1638600 грн. Податкова заборгованість відповідача станом на 11 лютого 2019 року складала 433737 грн. та збільшувалася, і станом на 20 червня 2019 рік склала 1 638 600 грн.

Вищезазначене вказує про системність заборгованості відповідача, який не сплачує загальнодержавні обов`язкові платежі, а поточний фінансовий стан відповідача є негативним та таким, який може істотно унеможливити виконання судового рішення, оскільки господарська діяльність відповідача не спроможна забезпечити виконання ним значних грошових зобов`язань, не тільки перед контрагентами, а і перед ДФС України.

Також, з опублікованої інформації на офіційному сайті Судової влади України вбачається, що до відповідача різними суб`єктами господарювання подано кілька позовів про стягнення коштів на загальну суму близько 15 000 000 грн.

Оскільки, до ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» були застосовані заходи забезпечення позову та їх правомірність досліджена судами апеляційної та касаційної інстанції, що відображено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року та судами першої, апеляційної та касаційної інстанції встановлено, що господарська діяльність відповідача не спроможна забезпечити виконання зобов`язань перед кредиторами.

Крім того, зі змісту постанови вбачається, що у мережі інтернет відповідачем було розміщено оголошення щодо продажу єдиного активу комплексу будівель та споруд. Наявність оголошення у мережі Інтернет про продаж майна Відповідача, що встановлено Верховним судом у іншій справі свідчить про наміри реалізувати майно відповідачем в будь-який час.

З огляду на вищенаведене, значні суми заборгованості Відповідача не тільки перед третіми особами, а і перед державою створюють реальний ризик відчуження належного йому нерухомого майна, як єдиного активу, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредиторів, що підтвердив і Верховний Суд.

Просила скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року по справі № 381/4019/158.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» про стягнення 17289862 грн. за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 21 січня 2015 року шляхом накладення арешту на майно ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» в межах суми позовних вимог.

На зазначену апеляційну скаргу ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» подало відзив.

Відповідач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права і при повному з`ясуванню обставин справи.

ТзОВ «Фастівський завод органічних рідин» звертає увагу, на те що грошові кошти, які є предметом розгляду, а саме: 17289862 грн., були повернуті позивачу за його вимогою у період часу з листопада 2015 року по травень 2016 року, про що свідчать відповідні касові документи про повернення ОСОБА_1 грошових коштів по договору поворотної фінансової допомоги № б/н від 21 січня 2015 року.

Отже, надана фінансова допомога, стягнення якої є предметом розгляду у даній справі, повернута позивачу в повному обсязі, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість як заявлених позовних вимог так твердження позивача про ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань та виключає наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Просило, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами та не призведе до прямого втручання в господарську діяльність підприємства, яке може призвести до безповоротних та негативних наслідків для відповідача і інших осіб.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 цієї статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці першому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріали справи містять роздруківки з мережі Інтернет, з яких вбачається, що за адресою Київська область, Фастівський район, с.м.т. Кожанка, продається Фастівський завод органічних рідин, а саме комплекс будівель та споруд розташованих на території цукрозаводу за вищезазначеною адресою.

Тобто, існує ризик відчуження майна товариства, що в подальшому може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач намагається відчужити шляхом продажу єдине майно, яке належить йому на праві власності, а тому незастосування заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

При цьому, обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та не перешкоджатиме його господарській діяльності, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише розпорядженням ним.

Колегією суддів також відхилено доводи відповідача про відсутність боргу відповідача перед позивачем, оскільки ці обставини будуть предметом перевірки під час розгляду спору по суті, тому що позивач відповідну обставину оспорює.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається арешт, процесуальним законом не передбачено.

Так само, законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Враховуючи майновий характер спору, заходи у вигляді арешту майна відповідача в межах суми заявлених позовних вимог є співрозмірними до позовних вимог, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З урахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівський завод органічних рідин» (код 39033274), а саме: комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: Заводоуправління площею 496,0кв.м., склад і накриття для зберігання цукру сирцю площею 584,4кв.м., будівля для очистки буряків площею 648,0кв.м., туалет біля контори площею 5,2кв.м., прохідна заводу площею 19,3кв.м., приміщення підйому буряків площею 74,8кв.м., будівля ТЕЦ площею 177,9кв.м., поля фільтрації (поля №5-10, 16, 17) площею 88168,6кв.м., склад кисню площею 33,5кв.м., промводокачка площею 50,7кв.м., димова труба площею 9,7кв.м., склад мішкотари площею 628,4кв.м., газорозподільна станція площею 79,6кв.м., приміщення мийнового відділення і очистки буряків площею 547,3кв.м., їдальня площею 606,1кв.м., приміщення нового бурякового цеху з естакадою трубопроводів площею 2063,2кв.м., склад матеріалів площею 614,8кв.м., бурякопереробний, сокоочисний, продуктовий цехи, пакувальне і сушильне відділення, приміщення ТЕЦ, насосної станції мазуту, приміщення турбіни, битблоком заводу площею 8463,1кв.м., напорний трубопровід, покриття з бетонних блоків в межах ціни позову у розмірі 17 289 862 грн. (сімнадцять мільйонів двісті вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана