Справа № 348/16/18
Провадження № 22-ц/4808/1079/19
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Грещуком Р.П. 07 червня 2019 року, повний текст якого складено 14 червня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_3 подано позов до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 жовтня 2017 року після 12-ої год на церковному подвір`ї відбулись збори жителів с.Битків з приводу подальшого перебування на парафії священника Володимира. Після виступу інших осіб виступила вона як представник церковного хору. Наступного дня місцева жителька ОСОБА_4 повідомила її про те, що на початку її виступу ОСОБА_1 , який стояв у натовпі людей, сказав в її сторону такі слова: «Вона ще виступає та, що повісила свого сина». ОСОБА_4 сказала про це ОСОБА_5 та інші жителі с.Битків, які були в той час неподалік від ОСОБА_1 . Ці слова також чули ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші жителі с.Битків. Вважає, що поширення відповідачем такого роду неправдивої інформації серед жителів смт.Битків глибоко вразило її, в першу чергу, як матір, яка пережила смерть рідної дитини та зачіпає її честь та гідність і ділову репутацію як медичного працівника. Нервове напруження призвело до погіршення самопочуття та напружених стосунків з оточуючими. Такими неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в сумі 10 000 грн.

Просила визнати недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену ОСОБА_1 на громадських слуханнях на території церкви Успіння Пресвятої Богородиці у смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, а саме слова: «Вона повісила свого сина».

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати інформацію: «Вона повісила свого сина» у такий же спосіб, у який вона була поширена (на громадських слуханнях або зборах жителів смт.Битків на території церкви Успіння Пресвятої Богородиці у смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області), шляхом оголошення, що поширена ним інформація: «Вона повісила свого сина» є недостовірною і такою, що порочить її честь, гідність і ділову репутацію з посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення, і суд, що виніс таке рішення. А також стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн та понесені нею судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2019 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача наступну інформацію, поширену відповідачем на громадських слуханнях на території церкви Успіння Пресвятої Богородиці у смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області 08.10.2017 року, а саме слова: «Вона повісила свого сина». Зобов`язати ОСОБА_1 протягом трьох місяців з дня набрання законної сили даним рішенням суду, з посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення і суд, що виніс таке рішення, спростувати інформацію: "Вона повісила свого сина" у такий же спосіб, у який вона була поширена (на громадських слуханнях або зборах жителів смт.Битків на території церкви Успіння Пресвятої Богородиці у смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області), шляхом оголошення, що поширена ним інформація - "Вона повісила свого сина" є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача - ОСОБА_3 . Вирішено питання судових витрат. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с.112-116).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначає, що після недільного Богослужіння частина парафіян стихійно зібралися для обговорення питань подальшої діяльності священика, яким була незадоволена частина мешканців села. Жодного офіційного заходу не відбувалось. ОСОБА_1 , як селищний голова, виступив перед присутніми з короткою промовою, по суті якої висловив свою позицію щодо конфесійних суперечностей. В цьому виступі про ОСОБА_3 взагалі мови не йшло. В подальшому ОСОБА_1 відійшов і знаходився подалі від натовпу людей, з якого лунали вигуки різного змісту. Біля ОСОБА_1 знаходилась його сестра. Ніхто з присутніх не чув і не міг чути змісту їх розмови. Сама позивачка, особисто не чула слів ОСОБА_1 і вирішила надумати такі та використати, як підставу для задоволення позову та неправомірно отримати матеріальну винагороду у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Представник апелянта зазначає, що в даному випадку мова йде про переказування інформації з чужих слів, має місце повне спотворення дійсних обставин та фактів, на що суд не звернув жодної уваги.

Доводи позивачки про те, що поширена недостовірна інформація негативно позначилася на її здоров`ї, стан якого раптово погіршився, через що ОСОБА_3 з 19.10.2017 року по 23.10.2017 року перебувала на амбулаторному лікуванні є вкрай сумнівними, оскільки виникли через 10 днів після цього випадку і наявність такого причинного зв`язку нічим не підтверджено.

Разом з тим, рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях, на перекручених фактичних обставинах справи, зміст показань свідків, які зафіксовані на аудіоносієві запису судового засідання спотворені на користь ОСОБА_3 .

В порушення ч.2 ст.89 ЦПК України суд неналежно оцінив показання свідка ОСОБА_7 , прийнявши їх за достовірні, які були непослідовні та суперечливі, не приділив уваги недостатності показань одного свідка для встановлення фактичних обставин у справі і їх підтвердження, якщо при цьому присутні в місці події інші свідки такі обставини заперечували, а також не надав належної оцінки висновку ДОП Надвірнянського ВП ГУНП від 18.11.2017 року та відібраним в процесі перевірки заяви поясненням очевидців події.

Суд невмотивовано відкинув показання свідків відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , хоча такі покази повністю відповідають іншим доказами по справі і безпосередньо вказують на відсутність будь-яких висловлювань зі сторони ОСОБА_1 .

Крім того, таке висловлювання не носить ознак інформації про конкретну особу, не наповнене за своїм змістом і може трактуватися по різному, що виключає можливість його спростування.

Просить рішення суду скасувати, постановити по справі нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити (а.с.120-122)

Заперечуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 подала відзив, у якому посилається на дотримання судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначає, що судом правомірно встановлено юридичний склад вчинення ОСОБА_1 порушення її права на повагу її честі та гідності та дотримано всіх матеріальних та процесуальних норм. Що стосується оціночних суджень, про які згадує апелянт в апеляційній скарзі, то поширена відповідачем інформація не може бути оціночними судженнями, оскільки і ній містяться фактичні дані з її особистого життя, які її порочать, так як поширення відповідачем такого роду неправдивої інформації серед односельчан глибоко вразило її, в першу чергу, як матір.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є жителями смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 обіймає посаду селищного голови. Між сторонами існують неприязні відносини.

08.10.2017 року після недільної літургії (Служби Божої) біля 12-тої години на церковному подвір`ї відбулося громадське слухання (збори жителів смт.Битків), а фактично збори релігійної громади, з приводу подальшого перебування на парафії смт.Битків священника - отця Володимира.

Крім жителів смт.Битків на зборах були представники церковної влади, а також представники Надвірнянської районної ради ( ОСОБА_14 ) та представники політичних партій. На даних зборах був присутній і відповідач ОСОБА_1 та мав слово для виступу як селищний голова. Позивач виступала на захист священника, як представник церковного хору.

Наступного дня позивач від жительки села ОСОБА_4 дізналася про те, що під час її виступу ОСОБА_1 , який у той час перебував у натовпі людей, сказав на її адресу такі слова: «Вона ще виступає, та вона повісила свого сина», що викликало обурення у людей, які почули дане висловлювання. Цю інформацію повідомила ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , а потім підтвердили і інші жителі смт.Битків, які знаходились неподалік ОСОБА_1 .

В зв`язку з наведеними подіями позивачка звернулася з письмовою заявою в Надвірнянський ВП про вжиття заходів до ОСОБА_1 щодо притягнення його до відповідальності за таку поведінку (а.с.6).

Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що 08.10.2017 року біля церкви були збори жителів смт.Битків, вирішувалося питання відносно священника, оскільки в селі був конфлікт на релігійному ґрунті. Вказує, що вона стояла попереду ОСОБА_1 , відповідача по справі. Коли почала виступати позивач ОСОБА_3 та говорити про чесноти священника, ОСОБА_1 промовив такі слова: «Вона повісила свого сина і хоче вішати чужих людей». Крім неї це висловлювання почули багато людей, близько 200 чоловік, які були присутні, однак свідчити бояться. Пізніше довідалась, що позивачу ОСОБА_3 розповіла про це ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона також була присутня на даних зборах, але залишила збори раніше через графік громадського транспорту. Проходячи повз сільське кладовище, вона побачила декілька жінок, що обговорювали вислів селищного голови ОСОБА_1 , який у натовпі сказав про ОСОБА_3 , що вона повісила свого сина. Потім про те, що почула поблизу кладовища, вона розповіла ОСОБА_4 , а остання вже повідомила ОСОБА_3 . Через деякий час її викликали в сільську раду, де вона написала пояснення з даного приводу працівнику поліції.

ОСОБА_10 , допитана судом як свідок, пояснила, що 08.10.2017 року була в церкві. Після літургії священник сказав вийти на подвір`я на збори. Присутніми було багато жителів села, два районні депутати, один обласний депутат, кореспонденти, директор школи, завуч, сільські депутати, члени виконкому, голова селищної ради, представники спілки «Наш Битків», три священники. Багато людей виступали, зокрема і ОСОБА_3 . Після зборів вона зустріла ОСОБА_6 , яка розповіла, що особисто чула, як ОСОБА_1 сказав про ОСОБА_3 , що вона повісила свого сина, а ще виступає біля церкви. Крім того, повідомила їй, що це висловлювання почули багато людей.

Свідок ОСОБА_15 , який був присутнім на зборах релігійної громади 08.10.2017 року суду повідомив, що на зборах виступали, зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Повертаючись додому із своєю рідною сестрою ОСОБА_10 та односельчанами ОСОБА_16 і його дружиною та ОСОБА_6 , остання повідомила, що селищний голова ОСОБА_1 говорив на зборах про те, що ОСОБА_3 повісила свого сина.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що 08.10.2017 року вона в церкві та на зборах жителів села не була. Однак, після закінчення зборів в селі вона чула від односельчан, в тому числі від ОСОБА_5 , що селищний голова на зборах серед людей говорив, що ОСОБА_3 повісила свого сина. Дані слова вона переповіла ОСОБА_3 , позивачу по справі.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтвердили факт будь-яких висловлювань негативного характеру ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься копія листка непрацездатності серії АДЛ №428226 від 19.10.2017, з якого встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на амбулаторному лікуванні у Центральній районній лікарні в період з 19.10.2017 року по 23.10.2017 року (а.с.7).

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надано характеристики, надані на її ім`я, Волонтерською організацією «Свобода - Гідність-Перемога», головного лікаря Надвірнянської дитячої лікарні, подяки Волонтерської організації «Свобода - Гідність-Перемога» за благодійну допомогу підрозділам Збройних Сил України, військової частини Міністерства оборони України п/п НОМЕР_1 , Івано-Франківської обласної державної адміністрації, грамоти головного лікаря ЦРЛ Надвірнянського району (а.с.8-14).

З висновку начальника ДОП Надвірнянського ВП ГУНП від 18.11.2017 року зазначається, що в ході проведеної перевірки та розгляду повідомлення ОСОБА_3 було проведене опитування, а саме гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Рекомендовано ОСОБА_3 звернутися із цивільним позовом про відшкодування шкоди (а.с.30-31).

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст.275, ч.1 ст.279, ст.280 ЦК України, встановивши факт поширення відповідачем недостовірної інформації значній кількості осіб, що мало місце на сільських зборах жителів смт.Битків 08.10.2017 року, врахувавши показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , і не прийнявши до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дійшов висновку про наявність підстав для визнання інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширеної відповідачем на громадських слуханнях ( «Вона повісила свого сина»), зобов`язавши останнього протягом трьох місяців з дня набрання законної сили даним рішенням суду, з посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення і суд, що виніс таке рішення, спростувати інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом оголошення, що розповсюджена ним інформація - "Вона повісила свого сина" є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Задовольняючи позов частково щодо стягнення моральної шкоди, суд вважав, що діями відповідача заподіяно моральну шкоду позивачу ОСОБА_3 внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого вона перенесла моральні страждання, у неї погіршився стан здоров`я, що відбулось внаслідок необхідності звертатися за захистом в різні державні інстанції. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд, врахувавши негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг її страждань, ступінь вини відповідача, його матеріальний стан, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, визначивши грошову суму у розмірі 3000 грн, яку вважав достатньою для отримання відповідної сатисфакції, а не збагачення за рахунок відповідача.

З таким висновком апеляційний суд, не погоджується з огляду на таке.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації саме відповідачем, недостовірність інформації а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення саме відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.-2.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Приписами частин 1 та 2 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, згідно з положеннями статті 277 ЦК України, статей 12, 81 ЦПК України позивач повинен довести факт поширення наведених ним висловлювань відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що, задовольнивши позов частково, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та , оскільки позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме обставини поширення інформації, яка зазначена у позові, а також і її поширення саме відповідачем.

Оскільки події, на які посилається позивач у позові, відбувалися у громадському місці під час значного скупчення людей, то очевидцями і прямими свідками висловлювань ОСОБА_1 не могла бути лише ОСОБА_7 , яка у суді пояснила, що знаходилася попереду на деякій відстані від відповідача. Також вона зазначила, що реакції на слова, які озвучені суддею у судовому засіданні і які свідок підтвердила, на які посилається позивач у позові, реакції від людей не було, оскільки стояв шум і гамір.

Суд помилково поклав в основу судового рішення лише показання одного свідка-очевидця подій ОСОБА_7 , оскільки відповідач посилається на наявність із нею неприязних відносин.

Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 є непрямими, вони не були очевидцями подій, на які посилається позивач у позові, а лише переповіли їй зміст розмов з іншими людьми.

Позивач у позовній заяві стверджує, що, почувши щодо неї висловлювання ОСОБА_1 , люди обурювалися, однак про допит жодного такого свідка, який висловив обурення інформацією, поширеною ОСОБА_1 безпосередньо після її поширення, тобто був очевидцем подій, не заявила

Свідок ОСОБА_17 , на яку посилалася позивач та свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_15 , у поясненнях, наданих працівнику поліції, взагалі не підтвердила даних обставин (а.с. 91), а судом вона не допитувалася.

Отже в даному випадку мова йде про переказ інформації позивачці з чужих слів, тому ці докази є непрямими і недостатніми для висновку про наявність обставин, на які посилається позивач, щодо поширення недостовірної інформації саме ОСОБА_1 , і яка стосується саме позивача.

На наведені обставини суд не звернув уваги.

Позивачем не доведено обставини поширення саме відповідачем інформації зі змістом «Вона ще виступає, та вона повісила свого сина». Такі обставини не підтверджені достатніми доказами, а також це висловлювання не носить ознак інформації про конкретну особу, не наповнене за своїм змістом і може трактуватися по різному, що виключає можливість його спростування. Тому, висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем факту поширення відповідачем вищевказаного змісту висловлювань є помилковим.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від встановлення факту поширення недостовірної інформації, тому теж не підлягає задоволенню.

Оскільки не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання йому моральної шкоди діями відповідача за заявленими ним вимогами, тому апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко