Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 642/6181/16-ц

провадження № 61-25632св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

відповідач - ОСОБА_11 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, -публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В., від 19 квітня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_11 про визнання права власності та права вимоги на грошові кошти.

Позовна заява заявників мотивована тим, що 25 лютого 2015 року між ними та ОСОБА_11 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783, відповідно до умов якого останній відступив заявникам право вимоги за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеними між ОСОБА_11 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»). За умовами пункту 2 договору від 25 лютого 2015 року кожен з позивачів набув право вимагати від банку сплатити суму боргу у розмірі 5 400, 00 доларів США, який виник у зв`язку з наданням відповідачем банку у тимчасове строкове користування грошових коштів відповідно до умов договору банківського рахунку.

Відповідно до пункту 3 договору від 25 лютого 2015 року з моменту підписання договору відступлення права вимоги № 1/7783 сторонами, позивачі набули статусу вкладника у значенні цього терміну, що визначений у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно із пунктом 4 договору від 25 лютого 2015 року, право власності та право вимоги на суму боргу перейшло від відповідача до кожного з позивачів з моменту підписання договору відступлення права вимоги № 4/ 7783 .

Проте, 01 березня 2015 року відповідач безпідставно розірвав, укладений між сторонами договір відступлення права вимоги № 4/7783, не визнав право власності та право вимоги позивачів, про що повідомив їх письмово.

Посилаючись на зазначені обставини, заявники просили суд визнати за ними право власності та право вимоги на грошові кошти, які вони набули відповідно до договору № 4/7783 від 25 лютого 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

Визнано за ОСОБА_1 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_1 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_1 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_2 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_2 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_2 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_3 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_3 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_3 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_4 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_4 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_4 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_5 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_5 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_5 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_6 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_6 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_6 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_7 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_7 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_7 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_8 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_8 набув відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_8 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року..

Визнано за ОСОБА_9 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_9 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л. О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_9 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Визнано за ОСОБА_10 з 25 лютого 2015 року право власності та право вимоги на грошові кошти у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на 25 лютого 2015 року), які ОСОБА_10 набув відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 4/7783 від 25 лютого 2015 року за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, 04133, вул. Щорса, 36 Б в особі начальника Харківського відділення № 15 Аблязової Л . О. , яка діє на підставі довіреності без номера від 18 вересня 2014 року, з набуттям ОСОБА_10 за вказаним договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року на суму 5 400, 00 доларів США статусу вкладника у значенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 25 лютого 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачі на підставі договорів уступки права вимоги за договором банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеного відповідачем з ПАТ «Дельта Банк», правомірно набули право власності та право вимоги на зазначені грошові кошти, позивачі стали стороною вказаного договору банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, разом з тим набули і статусу вкладника у цьому договорі у сенсі пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

В апеляційному порядку рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року було оскаржено ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не залучив до участі у справі ПАТ «Дельта Банк», права та інтереси якого вирішено оскарженим судовим рішенням.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги, в яких заявники просять скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційні скарги мотивована тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з`ясовано обставини справи. Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд не врахував, що заявниками не заявлялись позовні вимоги до банку, що виключає можливість участі ПАТ «Дельта Банк» у справі. Висновки суду першої інстанції заявники вважають правильними.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

26 травня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_6

30 серпня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 642/6181/16-ц (провадження № 61-25632св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Доводи заперечення (відзиву) на касаційну скаргу

ПАТ «Дельта Банк» у запереченнях (відзивах) на касаційні скарги вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 лютого 2015 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 4/ 7783 , згідно з пунктом 1 якого ОСОБА_11 (цедент) відступив позивачам (цесіонаріям), а цесіонарії набули у певній частині право вимоги грошових коштів, належних цедентові, у зв`язку з чим цесіонарії стали вкладниками (сингулярне правонаступництво) за договором № 7783/USD банківського рахунку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 24-25).

Відповідно до пункту 2 договору від 25 лютого 2015 року, кожен з позивачів набув право вимагати від банку сплатити суму боргу у розмірі 5 400, 00 доларів США (еквівалентно сумі 151 448, 40 грн по курсу НБУ 28,0460 грн за 1 долар США на день укладення договору відступлення права вимоги), який виник у зв`язку з наданням цедентом банку у тимчасове строкове користування грошових коштів відповідно до умов договору банківського рахунку.

Згідно з пунктом 3 договору від 25 лютого 2015 року, з моменту підписання договору позивачі (цесіонарії) набули статус вкладника у значенні цього терміну, що визначений у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року переглядається у касаційному порядку лише у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Доводи касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_6 щодо перегляду рішення суду апеляційної інстанції у повному обсязі, у тому числі і щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки останні не уповноважували ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на оскарження ухвалених у справі судових рішень від їх імені, при цьому і самі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не оскаржують у касаційному порядку рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Для забезпечення правильного і швидкого вирішення спору суд з урахуванням конкретних її обставин повинен чітко вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі як співпозивачі або співвідповідачі, треті особи.

Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосуються вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.

Звертаючись до суду з позовом, заявники просили суд про визнання за ними права власності та права вимоги на грошовий вклад, що перебуває на розрахунковому рахунку ОСОБА_11 у ПАТ «Дельта Банк».

Разом із тим, місцевий суд розглянув справу без участі ПАТ «Дельта Банк», не врахувавши, що по суті питання стосується обов`язків вказаного банку щодо виплати відшкодування за банківським вкладом.

Як вбачається зі змісту статей 33, 36, 119 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Таким чином, неповно встановивши обставини справи та не з`ясувавши коло учасників справи, місцевий суд не виконав вимоги статей 212, 213 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог заявників.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення у справі, правильно вказав, що місцевим судом було вирішено питання щодо прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк», яке не було залучені до участі у справі, що є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, апеляційним судом при вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального і процесуального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, виходячи із змісту заявлених позовних вимог (стаття 212 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи).

Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2017 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
А. І. Грушицький
І. М. Фаловська