Справа № 591/7783/18
Провадження № 2/591/1211/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання Семерня І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу № 591/7783/18, провадження № 2/591/1211/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, -
29 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, що перебуває у спільній частковій власності. Остаточно уточнивши позов, свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/4 частини квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.2007 року. Власниками 3/4 частин вказаної квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 по ј частці кожний.
Спірна квартира складається з двох кімнат, кімнати ізольовані, загальна площа даної квартири становить 48,45 кв.м., житлова площа 28,5 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната 16,9 кв. м., 2-га кімната 11,6 кв. м., а також є кухня 7,9 кв.м., ванна кімната 2,3 кв.м., коридор 6,7 кв.м., туалет 1,0 кв.м, лоджія 3,7 кв.м. Крім співвласників, зареєстрована і мешкає донька позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між співвласниками немає згоди щодо порядку користування вказаною квартирою і порядку оплати за послуги.
Просить встановити порядок користування спірною квартирою за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 48,45 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м, виділивши в користування ОСОБА_1 разом з її малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнату № 3 площею 11,6 АДРЕСА_3 .м, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - житлову кімнату № 2 площею 16,9 кв.м, разом з лоджією № І, площею 3,7 кв.м, а всі інші приміщення: кухню № 4, площею 7,9 кв.м, коридор № 1, площею 6,7 кв.м, ванну кімнату № 6, площею 2,3 кв.м, туалет № 5, площею 1,0 кв.м залишити у спільному загальному користуванні.(а.с.34-35).
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Пояснила, що протягом декількох років вона постійно користується в цій квартирі кімнатою кімнату № 3 площею 11,6кв.м, а друга житлова кімната № 2 площею 16,9 кв.м з лоджією № І, площею 3,7 кв.м, фактично перебуває в користуванні відповідачів та на даний час закрита на ключ, оскільки відповідачі виїхали проживати до за межі України. Отже, домовитися та вирішити цей спір з відповідачами в добровільному порядку не вдалося.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
16 січня 2019 року відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 березня 2019 року.
14 березня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 27.05.2019 року у зв`язку з неявкою відповідачів.
27 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 27.08.2019 року.
Суд, вислухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, які надані сторонами.
Судом встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває в спільній частковий власності сторін ОСОБА_2 (1/4 частка), ОСОБА_3 (1/4 частки), ОСОБА_5 (1/4 частки), ОСОБА_7 (1/4 частки).
Сторони право власності на квартиру набули на підставі свідоцтва управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 17.01.2007 р. № 277, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.03.2007 року (а.с.12-13).
З огляду на положення ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
За правилами ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
У силу ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
На підставі роз`яснень, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Із змісту зазначених норм діючого законодавства та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що співвласник квартири має право ставити питання про її поділ в натурі, а у разі, якщо такий поділ є неможливим, звертатися до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири.
З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що сторони добровільно між собою не можуть визначити порядок користування квартирою відповідно до належних їм часток у власності. Для усунення спорів та конфліктів між співвласниками необхідно встановити порядок користування спірною квартирою. Суд вважає, що встановлення такого порядку є можливим, виходячи із кількості житлових ізольованих кімнат квартири.
Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.
Встановлено, що спірна квартира складається з двох кімнат: кімнати ізольовані, загальна площа даної квартири становить 48,45 кв.м., житлова площа 28,5 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната 16,9 кв. м., 2-га кімната 11,6 кв. м., а також є кухня 7,9 кв.м., ванна кімната 2,3 кв.м., коридор 6,7 кв.м., туалет 1,0 кв.м, лоджія 3,7 кв.м. (а.с.10-11).
Із позову вбачається, що позивач просить виділити їй з неповнолітньою донькою у користування житлову кімнату № 3 площею 11,6кв.м, відповідачам- житлову кімнату № 2 площею 16,9 кв.м, разом з лоджією № І, площею 3,7 кв.м, а всі інші приміщення: кухню № 4, площею 7,9 кв.м, коридор № 1, площею 6,7 кв.м, ванну кімнату № 6, площею 2,3 кв.м, туалет № 5, площею 1,0 кв.м залишити у спільному загальному користуванні.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що відповідачі з 2014 року не проживають в квартирі. В одній спальні проживає позивач з малолітньою донькою. Інша кімната закрита на ключ. Існує спір. Порядок користування квартирою склався раніше.
Із вивчених доказів та пояснень свідка судом встановлено, що у сторін останній рік склався певний порядок користування квартирою.
Так, позивач ОСОБА_7 з донькою зайняла та користуються кімнатою площею 11.6 кв.м.
Відповідачі користуються кімнатою 16.9 кв.м з лоджією площею 3,7 кв.м.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності, і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у справі власності на спільне майно.
Відповідно до п.6 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленим приміщенням (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування вказаною квартирою є таким, що найбільше враховує баланс інтересів кожного із співвласників відповідно до їх часток, та не обмежує прав члена сім`ї, який проживає у спірній квартирі .
При такому порядку користування сторонам будуть виділені в користування частки, адекватні розміру їх часток у справі власності на спільне майно.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Особа здійснює свої цивільні права вільно та на власний розсуд (ст. 12 ЦК України).
У частині першій статті 16 ЦК України законодавець установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Таким чином, аналізуючи надані докази та враховуючи інтереси сторін, з метою недопущення порушення прав співвласників у користуванні спільним майном, а також члена сім`ї доньки позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає у спірній квартирі, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі та вважає доцільним визначити наступний порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_2 :
-у користування позивача ОСОБА_1 разом з її малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділити житлову кімнату № 3 площею 11,6кв.м,
-у користування відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виділити житлову кімнату № 2 площею 16,9 АДРЕСА_3 .м, разом з лоджією № І, площею 3,7 кв.м, а
-всі інші приміщення: кухню № 4, площею 7,9 кв.м, коридор № 1, площею 6,7 кв.м, ванну кімнату № 6, площею 2,3 кв.м, туалет № 5, площею 1,0 кв.м залишити у спільному загальному користуванні.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.
Встановити порядок користвування квартирою за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 48,45 кв.м, житлловою площею 28,5 кв.м, виділивши в користування ОСОБА_1 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) разом з її малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнтату № 3 площею 11,6 АДРЕСА_3 .м, ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) - житлову кімнтату № 2 площею 16,9 кв.м, разом з лоджією № І, площею 3,7 кв.м, а всі інші приміщення: кухню № 4, площею 7,9 кв.м, коридор № 1, площею 6,7 кв.м, ванну кімнату № 6, площею 2,3 кв.м, туалет № 5, лощею 1,0 кв.м залишити у спільному загальному загальному користуванні.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено та підписано 30 серпня 2019 року.

Суддя О.В.Грищенко