Справа № 216/3590/18
провадження №2/216/214/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що вона є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та 12.08.2014 нею було укладено з акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (раніше - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») угоду № SАMDNWFC1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка «Золота картка для виплат»), а також 26.01.2017 позивачем укладено з АТ КБ «ПриватБанк» угоду № SАMDNWFC3 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_2 (картка «Універсальна») на якій станом на 22.09.2017 було встановлено кредитний ліміт 3000,00 грн. 23.09.2017 приблизно у період з 17 год. 30 хв., невідомі їй особи невідомим шляхом, з використанням банківської системи АТ КБ «ПриватБанк», провели безготівкові операції (транзакції) у валюті карток, з врахуванням комісії банку, кошти на які списувалися з належних їй карткових рахунків в АТ КБ «ПриватБанк». На вказані операції вона доручення чи згоди не надавала та таке відбулося поза моєю волею. Приблизно о 17 год. 23 хв. на її «фінансовий» номер засобу зв`язку НОМЕР_3 надійшов дзвінок з телефону НОМЕР_4 . Так як вона є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», їй було відомо, що схожі номери використовуються для підтвердження транзакції та ідентифікації користувача. Однак, оскільки вона не здійснювала будь-якого платежу, тому, коли почула: «для підтвердження входу у «Приват 24», натисніть «1», відхилила вказаний дзвінок та відразу, о 17 год. 25 хв. зателефонувала за телефоном сервісного центру АТ КБ «ПриватБанк» 3700. Проте, оператор повідомив їй, що жодних підозрілих операцій на її рахунках не відбувається і ймовірно просто помилилися номером. Згодом, приблизно о 18 год. 30 хв. вона вирішила скористатися інтернет-банком АТ КБ «ПриватБанк» - «Приват 24» для поповнення рахунку, проте не могла тривалий час здійснити вхід. Коли їй вдалося отримати доступ, виявилося, що на її карткових рахунках відсутні особисті грошові кошти, збільшено кредитний ліміт та перераховано кредитні кошти. До того ж, як виявилося 23.09.2017 о 17 год. 24 хв. їй надходило SMS-повідомлення з паролем (як раз після цього вона телефонувала до сервісного центру АТ КБ «ПриватБанк» 3700), також 23.09.2017 о 17 год. 51 хв. їй повторно надходило SMS-повідомлення з паролем для підтвердження входу. Як вбачається з виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 від 28.09.2017 за №4KPVL0GES85T9EV2 та виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 від 19.06.2018 за №7T39J87VVI14SCVE, виданих АТ КБ «ПриватБанк», 23.09.2018 невідомими особами було збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн. та здійснено дві безготівкові операції (транзакції): перекази з вказаної картки на іншу належну мені картку за № НОМЕР_1 на суму 2 860, 00 грн. (сума у валюті картки) та на суму 5 121, 61 грн. (сума у валюті картки).

У подальшому залишок особистих грошових коштів на належній їй картці № НОМЕР_1 у сумі 1907, 78 грн. та грошові кошти у сумі 7636, 22 грн. (сума без врахування суми комісій АТ КБ «ПриватБанк», перераховані з картки № НОМЕР_2 ), 23.09.2017 було списано з належної мені картки, шляхом здійснення переказу на ім`я ОСОБА_2 про що свідчить копія виписки по картці/рахунку НОМЕР_5 і додатковим рахункам договору за період 01.09.2017-28.09.2017 від 28.09.2017 за №R8MOT17HBRC7I37M видана АТ КБ «ПриватБанк». Як вбачається з виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 від 19.06.2018 за №7T39J87VVI14SCVE станом на 19.06.2018 нараховано заборгованість у розмірі 14 309, 04 грн. у тому числі пеня, відсотки за використання кредитного ліміту.

При цьому, прошу звернути увагу, що SMS-повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про збільшення кредитного ліміту було надіслано на її фінансовий номер телефону лише 24.09.2017. Коли вона виявила ситуацію, що склалася, вона відразу зателефонувала до сервісного центру АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за коротким номер 3700 та повідомила про дані обставини. При цьому, позивач платіжні картки не втрачала, іншим особам не передавала, сумлінно виконувала умови щодо зберігання та використання будь-якої інформації про рахунки, картки, контрольну інформацію клієнта банку, ідентифікатори користувача, PIN-коди, паролі системи «Приват24» та інших даних, які б дали змогу ініціювати платіжні операції чи іншим чином сприяти їх незаконному використанню.

23.09.2017 комп`ютер у час, коли відбувалося списання коштів позивач не вмикала, що підтверджується скрін-шотом Серверу статистики за період з 22.09.2017 по 12.10.2017 (ip-адреса 93.183.226.24). При цьому, як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» 20.03.2018 №20.1.0.0.0./7-20180111/5081 вхід в систему «Приват24» було зафіксовано з ip-адресів 176.100.190.60 та 188.166.36.197

У зв`язку з вказаними обставинами, позивач звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. За вказаною заявою та заявами інших потерпілих осіб 27.06.2017 було розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003036. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 185 ч. 1 КК України. На сьогоднішній день, досудове розслідування за повідомленими фактами здійснюється в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 15.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває по цей час.

До того ж, 25.09.2017 (наступний робочий день після 23.09.2017) вона звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (вх. 03/4180 від 25.09.2017) із письмовою заявою, у якій повідомила, що жодного відношення до безготівкових операцій (транзакцій), які відбувалися 23.09.2017 не має. Також, 26.09.2017 вона звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (вх. 03/4252 від 26.09.2017) із повторною письмовою заявою, в якій також повідомила про намагання повторно здійснити вхід у систему «Приват 24» 25.09.2017 приблизно о 19 год. 49 хв.

12.10.2017 позивач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (вх. 03/4516 від 12.10.2017) із повторною письмовою заявою, в якій також повідомила про намагання повторно здійснити вхід у систему «Приват 24» 11.10.2017 приблизно о 19 год. 31 хв.

Згідно з листа АТ КБ «ПриватБанк» від 23.10.2017 за №20.1.0.0.0./7-20171012/986 їй було роз`яснено про право звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою.

20.10.2017 вона знову звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (вх. 03/4663 від 20.10.2017) я знову повідомила банк про намагання сторонніх осіб здійснити вхід до мого «ПРИВАТ 24» 19.10.2017.

Потім позивач неодноразово зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» (вх. 03/5235 від 21.11.2017 та вх. 03/346 від 26.01.2018) із письмовими заявами, в яких повідомляла про початок досудового розслідування правоохоронними органами та проханням припинити нарахування відсотків за належним їй картковим рахунком, проте листами АТ КБ «ПриватБанк» від 06.12.2017 №20.1.0.0.0./7-20171121/1017 та від 02.02.2018 за №20.1.0.0.0./7-20180126/813 їй було відмовлено в задоволенні такої вимоги.

Крім того, вона неодноразово зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати інформацію, яка має відношення до списання грошових коштів з її карткових рахунків, а саме: надати копію договору, укладеного між мною та АТ КБ «ПриватБанк», інформацію про час, в який було здійснено вхід до мого «ПРИВАТ 24» 23.09.2017. Проте листами АТ КБ «ПриватБанк» від 20.03.2018 №20.1.0.0.0./7-20180111/5081; від 11.05.2018 №20.1.0.0.0./7-180410/262; від 23.05.2018 №20.1.0.0.0./7-20180410/5047 відмовлено у наданні документів та відповідної інформації. Разом з цим, АТ КБ «ПриватБанк» надсилає позивачу повідомлення про наявність боргу та погрожує мені проникненням до житла, демонтажем вхідної двері, описом майна.

З огляду на той факт, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, позивач просить суд:

- зобов`язати відповідача відновити порушені права позивача, шляхом відновлення стану карткового рахунку карткового рахунку № НОМЕР_1 та карткового рахунку № НОМЕР_2 , що існував станом на 17 год. 23 хв. 23.09.2017, до списання коштів внаслідок проведення операцій (транзакцій) 23.09.2017 після 17 год. 23 хв.;

- припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_2 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» щомісячних платежів, пені, відсотків за користування кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 23.09.2017 після 17 год. 23 хв.;

- скасувати нарахування позивачу заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_2 в АТКБ «ПриватБанк» у тому числі пені, відсотків та невиконаних періодичних зобов`язань;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу.

Представник позивача Морозов Є ОСОБА_3 Є ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім того, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що винна у втраті власних коштів, оскільки є всі підстави вважати, що зняття грошових коштів на загальну суму 9889,39 грн. з карткових рахунків клієнтки ОСОБА_1 відбулося внаслідок передачі конфіденційної інформації третім особам.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що представником відповідача не доведено належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами вчинення нею дій чи бездіяльності, які б сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Натомість вона в даній цивільній справі, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила відповідача та правоохоронні органи про цей факт.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, судом продовжено розгляд справи за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

12.08.2014 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (раніше - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») було укладено угоду № SАMDNWFC1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка «Золота картка для виплат»), а також 26.01.2017 укладено угоду № SАMDNWFC3 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_2 (картка «Універсальна») на якій станом на 22.09.2017 було встановлено кредитний ліміт 3 000, 00 грн.

Позивач 25.09.2017 року та 26.09.2019 зверталась до відповідача із заявами про незгоду з транзакціями, які відбулись 23.09.2017 року, а також до Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з відповідною заявою.

Згідно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000345 (а.с. 19) вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою з проханням притягнути до відповідальності невідому особу, яка 23.09.2017 року близько 17 год. 26 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном з кредитної банківської картки банку ПАТ «Приватбанк» оформленої на ім`я заявника за № НОМЕР_5 , таємно викрала грошові кошти в сумі 9544,00 грн., тим самим спричинила гр. ОСОБА_1 майнового збитку на загальну суму 9544,00 грн.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Мороз Ю.М. від 12.11.2018 року (а.с. 83) ОСОБА_1 визнано потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, на теперішній час тривають слідчі (розшукові) дії.

Факт списання коштів 23.09.2017 року з рахунків позивача в АТ КБ «Приватбанк», та нарахування ОСОБА_1 заборгованості за картковими рахунками, відкритими на підставі угоди № SАMDNWFC1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка «Золота картка для виплат»), а також угоди № SАMDNWFC3 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_2 (картка «Універсальна») підтверджується наданими позивачем виписками (а.с. 16-19).

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII (далі Закон №1023-XII), права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п.п. 7-9 Розділу 6 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 за №705 (надалі за текстом Положення від 05.11.2014 за №705), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

У свою чергу, представником відповідача не надано належних доказів, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, викладеним в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року за №6-71цс15, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2016 року за №6-32775ск15, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року у справі №752/16363/15-ц, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі №202/10128/14-ц, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі №127/23496/15-ц, постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №691/699/16-ц (у вказаних постановах наявне посилання на п.п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 №223, яке на даний момент втратило силу, проте у вищевказаних п.п. 7,9 Розділу 6 Положення від 05.11.2014 за №705 закріплено аналогічні норми).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись лише на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копії договору про надання юридичної (правничої) допомоги №б/н від 20.06.2018 року (а.с. 40-44), додаткової угоди до договору про надання юридичної (правничої) допомоги №б/н від 20.06.2018 року (а.с. 45), акту прийому-здачі наданих послуг за договором від 20.06.2018 року (а.с. 47), квитанції від 20.06.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 48), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за №2223 виданого ОСОБА_5 Дніпропетровською обласною КДКА 20.12.2010 (а.с. 46), акт виконаних робіт. Вказані документи підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. та які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, та ним одночасно заявлено три немайнові вимоги (зобов`язати відновити порушені права шляхом відновлення стану карткового рахунку; припинити нарахування щомісячних платежів, пені, відсотків за користування кредитним лімітом; скасувати нараховану заборгованість), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 2 114, 40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15-16, ч. 2 ст. 627, ст. 1066, ч. 3 ст. 1068, ч. 1-2 ст. 1071, ст. 1073, ч. 2 ст. 1092 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141,258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити порушені права позивача ОСОБА_1 , шляхом відновлення стану карткового рахунку карткового рахунку № НОМЕР_1 та карткового рахунку № НОМЕР_2 , що існував станом на 17 год. 23 хв. 23.09.2017, до списання коштів внаслідок проведення операцій (транзакцій) 23.09.2017 після 17 год. 23 хв.;

Припинити нарахування ОСОБА_1 за картковим рахунком № НОМЕР_2 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» щомісячних платежів, пені, відсотків за користування кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 23.09.2017 після 17 год. 23 хв.

Скасувати нарахування ОСОБА_1 заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_2 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», у тому числі пені, відсотків та невиконаних періодичних зобов`язань.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в сумі 6000, 00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 2 114, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

-відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570; юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Суддя М.В. Бутенко