ЄУН №389/1055/19
Провадження №2/389/261/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 серпня 2019 року м.Знам`янка

Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадженняв приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва, посвідченого 27.03.2019 приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №195. При отримання даного свідоцтва жодних обмежень у володінні чи користуванні майном йому встановлено не було, про права третіх осіб не зазначено, на час придбання ним будинку він був вільним, жоден з відповідачів у ньому не проживав і не проживає, їх місцезнаходження йому не відоме. На даний час він має намір розпорядитися своїм майном, однак факт реєстрації місця проживання відповідачів у будинку перешкоджають йому, як власнику, вільно ним користуватися. Оскільки відповідач ОСОБА_2 є попереднім власником будинку, а інші відповідачі є його дружиною та дітьми, тому припускає, що вони всі проживали за зазначеною адресою як члени сім`ї за згодою на вселення попереднього власника будинку.

Оскільки такі дії відповідачів перешкоджають йому вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому він вимушений звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 25.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзиви на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи з їх участю суду не надали, відзиви не подали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №195, на підставі Акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 11.03.2019, позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №161197756 від 27.03.2019.

Раніше зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами належав відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 25.09.1992 секретарем Петрівської сільської ради народних депутатів Знам`янського району Кіровоградської області за реєстровим номером 66.

Згідно з копією погосподарської книги та довідкою Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області №282 від 01.04.2019, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка є його донькою, зареєстровані у житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , але за зазначеною адресою не проживають.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням має власник майна, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі №6-158цс14.

Таким чином суд прийшов до висновку, що попередній власник відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірним житловим будинком з моменту його придбання позивачем та здійснення за ним державної реєстрації права власності, і чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. Права відповідача ОСОБА_3 , яка не є власницею спірного житлового будинку, на користування ним були похідними від прав колишнього власника цього будинку, а з припиненням його права власності припинилося і право користування житлом відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене та враховуючи, що з часу припинення права власності на житловий будинок та за відсутності відповідного договору з новим власником позивачем по справі відповідач ОСОБА_2 втратив й право користування цим жилим приміщенням, відповідач ОСОБА_3 , яка є членом сім`ї попереднього власника будинку, автоматично втратила право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки її право є похідним від права власника, а тому суд приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою .

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позивачем жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, зокрема окремого договору між сторонами, умовами якого визначені склад, обсяг, вартість послуг, квитанцій про сплату за виконані роботи, детального опису робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом, суду надано не було, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову, оскільки він підтверджений належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР, ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.133, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Б.Б. Ткаченко