Справа № 715/1112/19
Провадження № 2/715/499/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Замерзляка О.В.

розглянувши у судовому засiданнi справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: Департамент патрульної поліції України про відшкодування страхової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.02.2018 року приблизно 23 год. 00 хв., на автотрасі «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в районі селі Стерче Глибоцького району Чернівецької області сталося ДТП, за участі ОСОБА_3 , який керував службовим автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «BMW 530D» номерний знак « НОМЕР_2 ».

Посилається на те, що у зв`язку із вказаним ДТП у провадженні СВ управління СБУ в Чернівецькій області перебувало кримінальне провадження за № 0000080 за фактом вчинення ДТП працівниками патрульної поліції. 27.08.2018 року СБУ в Чернівецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях працівника УПП в Чернівецькій області ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виділено матеріали щодо вчинення ДТП та скеровано їх до ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

09.10.2018 року Глибоцьким районним судом винесено постановою, згідно якої адмiнiстративне провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адмiнiстративного стягнення, який передбачений ч.5 ст. 38 КУпАП.

Посилається на те, що автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував поліцейський ОСОБА_3 , застраховано в ПАТ «Київський страховий дім», поліс № АК/7801748, договір від 02.11.2017.

Вказує на те, що він при ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, перебував на лікуванні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та витратив кошти на лікування та придбання ліків в сумі 1852,03 грн. Також посилається на те, що йому завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, вартість автомобіля становить 207 630,00 грн.

Зважаючи на викладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Київський страховий дім» на його користь страхову суму в розмірі 209 482,03 грн. та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обстави, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення справи від нього не надходило, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в його відсутність.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, вказував, що позивачем не наданих жодних обґрунтованих доказів понесених витрат, як на лікування так і завданої матеріальної шкоди автомобіля. Посилався на те, що довідка, надана позивачем про суму збитків завданих автомобілю, являє собою довідку про середню ринкову вартість авто. Також квитанції, які містяться в матеріалах справи про покупку ліків, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 10.02.2018 року приблизно 23 год. 00 хв., на автотрасі «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в районі селі Стерче Глибоцького району Чернівецької області сталася ДТП, за участі патрульного поліцейського УПП м. Чернівці ОСОБА_3 , під час виконання службових обов`язків, який керував службовим автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 та позивачем ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «BMW 530D» номерний знак « НОМЕР_2 ».

ОСОБА_3 , було порушено Правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої позивачу спричинено матеріальну шкоду, на відшкодування якої він має право. Вина ОСОБА_3 у спричиненні шкоди позивачу підтверджується постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 лютого 2018 року, а також вина ОСОБА_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені судовими рішеннями, тому в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

На час ДТП цивільно - правова відповідальність водія службового транспортного засобу «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Київський страховий дім», що страховим полісом серії АК № 7801748. Згідно з цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн. і розмірі франшизи - 0 грн.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктами 9.1-9.3 Закону №1961-ІV визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст.28 Закону №1961-ІV).

Відповідно до ст.29 Закону №1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються: витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином обов`язок з відшкодування завданої страхувальником третій особі майнової шкоди покладається на страховика в межах прямої дійсної шкоди, але не більше встановленого законом та (або) договором ліміту відповідальності.

Вказаним Законом також визначений порядок нарахування, обчислення та сплати страховиком страхових платежів, при цьому відшкодуванню підлягають витрати, які зазначені у статті 29 вказаного Закону, у тому числі пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Підпунктом 33.1.4 зазначеного Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 «ґ» пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Встановлено, що представник позивача 24 жовтня 2018 року звернувся із заявою до відповідача про огляд автомобіля та виплату належних сум відповідно до договору страхування, однак, ніякої відповіді не отримав.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись до суду із позовом позивач спросить суд стягнути з відповідача середньо ринкову вартість транспортного засобу BMW 530D 2001 року випуску, вважаючи його завданими йому матеріальними збитками. Так, згідно довідки про надання інформаційно консультативних послуг суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнський експертно правовий союз» середньо ринкова вартість автомобіль марки BMW 530D 2001 року випуску складає 207 630 грн. Саме вказану суму і просить позивач стягнути з відповідача, як завдану йому шкоду в результаті ДТП. Однак, такі вимоги є безпідставними.

Під час розгляду справи представник позивача посилалася на те, що транспортний засіб позивача є знищеним та ремонту не підлягає.

Відповідно до статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовуються різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Разом із тим, позивачем не надано будь якого доказу на підтвердження які пошкодження були завдані його автомобілю, яка вартість відновлювального ремонту, чи технічно можливо провести його та чи такий ремонт є економічно обґрунтованим. Не обґрунтовано чому саме він просить стягнути із відповідача середню вартість автомобіля BMW 530D 2001 року випуску, вважаючи таку вартість завданим йому матеріальним збитком. При цьому він просить суд стягнути з відповідача 207 630 грн., тоді як ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну, згідно страхового полісу серії № АК/7081748 становить 100 000 грн.

Крім того, не є належним доказом для визначення матеріального збитку і наданий позивачем висновок судової автотехнічної експерта № 159 А від 26 березня 2018 року, оскільки даний висновок проводився з метою встановлення несправностей, які б могли бути причиною ДТП.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , яка є адвокатом та представляє інтереси останнього на підставі договору про надання правничої допомоги та ордеру, стверджувала, що нею подано всі належні докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, будь яких доповнень, клопотань про забезпечення чи витребовування доказів у неї немає. При цьому судом було роз`яснено, вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що обов`язок доказування обставин на які посилається кожна сторона, покладено саме на цю сторону і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета доказування.

Крім того, не було доведено позивачем належними та допустимими доказами заподіяну шкоду здоров`ю в сумі 1852,03 грн., оскільки позивач не надав підтвердження, що чеки про оплату здійснену в аптеці та ТОВ НВК «Камея» за проведення комп`ютерної томографії були здійсненні під час лікування останнього за призначенням лікаря.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, обов`язок доведеності позовних вимог покладено саме на позивача. Однак, під час розгляду справи ні позивач, ні його представник належними та допустимими доказами не довів розмір заподіяної шкоди майну та здоров`ю, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: Департамент патрульної поліції України про відшкодування страхової шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя: