КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8599/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 756/9035/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ФЕД» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року про забезпечення позову та на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року про виправлення описки, постановлені у складі судді Луценка О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики на суму 14 525 530 грн.

30 березня 2018 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху №9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 3668719), загальною вартістю 641 100 гривень; нежитлові приміщення №1, ІV (реєстраційний номер майна 37622645); павільйон загальною площею 280,60 кв.м. (реєстраційний номер майна 37622645), які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 3668719), загальною вартістю 641 100 гривень; нежитлові приміщення № 1, ІV (реєстраційний номер майна 37622645); павільйон загальною площею 280,60 кв.м. (реєстраційний номер майна 37622645), які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року усунуто описку в ухвалі Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року в частині зазначення адреси, за якою знаходиться арештоване майно. А саме: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 3668719), - за адресою АДРЕСА_1 .

- нежитлові приміщення № 1, IV (реєстраційний номер майна 37622645) - за адресою АДРЕСА_2 ;

- павільйон загальною площею 280,60 кв. м. (реєстраційний номер майна 37622645) - АДРЕСА_3.

Не погоджуючись з ухвалами суду, голова правління ПрАТ «ФЕД» - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали суду, посилаючись на те, що арештоване на підставі оскаржуваних ухвал майно - нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві власності з 14 серпня 2015 року ПрАТ «ФЕД», який не є учасником справи та не був повідомлений про розгляд справи.

В судовому засіданні представник ПрАТ «ФЕД» - Пасашкова В.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що арештоване майно є власністю ПрАТ «ФЕД», яке в 2015 році за договором купівлі-продажу придбало вказані нежилі приміщення у ОСОБА_2

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову від 02 квітня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих документів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити майно, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Постановляючи ухвалу про виправлення описки від 13 червня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі від 02 квітня 2018 року про забезпечення позову та накладення арешту на нежитлові приміщення містяться описки, які мають бути виправлені, а саме в частині зазначення адреси, за якою знаходиться арештоване майно.

Проте погодитись у повному обсязі з висновками суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом вказаної норми, арешт може бути накладено лише на майно, яке належить на праві власності відповідачу.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 14 525 530 грн. 50 коп.

30 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 3668719); нежитлові приміщення №1, ІV (реєстраційний номер майна 37622645); павільйон загальною площею 280,60 кв.м. (реєстраційний номер майна 37622645), які належить ОСОБА_2 , посилаючись на те, що сума стягнення є значно великою, а відповідач ніяким чином не виявляє бажання брати участь у розгляді справи, що в сукупності свідчить про те, що у випадку задоволення позову, можуть мати місце значні складнощі на стадії виконання рішення.

Вказував, що зазначене майно належить відповідачу на праві власності, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підтвердження вищезазначеного, до заяви про забезпечення позову позивачем додано копію відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з якою нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Однак приймаючи до уваги зазначені відомості як підтвердження належності відповідачу ОСОБА_2 на праві власності зазначеного майна, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що представником позивача зазначені відомості надані не у повному обсязі, а лише копія окремої сторінки Відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - надана не у повному обсязі.

Так, в наданій копії Інформаційної довідки відсутні : номер інформаційної довідки, дата і час її формування, не зазначено особу, якою сформовану документ та підстава його формування. (а.с. 27-28, т. 1).

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що Реєстр прав власності на нерухоме майно є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, Інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень.

Отже, актуальна інформація щодо дійсного власника об`єкта нерухомого майна міститься саме в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в той час як записи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є архівними записами щодо прав власності на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не перевірив достовірність зазначених відомостей, наданих позивачем, дійсній інформації щодо належності на праві власності нежитлових приміщень підвалу №1-4,2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 , відповідачу ОСОБА_2 та не пересвідчився, що таке нежитлове приміщення належить саме відповідачу. Тоді як у цій же копії довідки зазначено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відомості відсутні.

Суд першої інстанції при розгляді заяви представника позивача про накладення арешту на нежитлові приміщення вищевказані положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не врахував, на відсутність в матеріалах справи актуальної інформації на підтвердження права власності відповідача ОСОБА_2 уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що вищевказані нежилі приміщення належать на праві власності відповідачу, та безпідставно наклав на них арешт.

З документів, які додані скаржником до апеляційної скарги, вбачається, що 14 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ФЕД» та ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі продажу нежитлових приміщень - підвалу № 1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 м.кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 1168 (т. 2 а.с.6-8).

Публічне акціонерне товариство «ФЕД» було змінено на Приватне акціонерне товариство «ФЕД», що підтверджується протоколом позачергових зборів акціонерів ПАТ «ФЕД» від 18.12.2017 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.01.2018 року (т. 2 а.с.62-67).

Державна реєстрація права власності Публічного акціонерного товариства «ФЕД» на нежитлові приміщення - підвалу № 1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 м.кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42323313, від 14 серпня 2015 року, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. (т. 2 а.с.9)

Належність ПрАТ «ФЕД» зазначеного нерухомого майна на праві власності підтверджується також станом на 21 лютого 2018 року та на 22 лютого 2019 року згідно Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 114802762 від 21.02.2018 року, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 157202276 від 22 лютого 2019 року, що сформована приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. (т. 2 а.с.103).

З огляду на викладене, надані суду докази є достатніми для висновку про те, що нежитлові приміщення - підвалу № 1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 м.кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на які накладено арешт в порядку забезпечення позову, на час постановлення оскаржуваної ухвали не належали на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , оскільки були ним продані за договором купівлі-продажу ПрАТ «ФЕД» 14 серпня 2015 року.

Однак, судом першої інстанції вказані обставини перевірені не були.

Забезпечення позову накладенням арешту на майно, яке не належить відповідачу у справі, порушує права скаржника як власника вказаного нерухомого майна.

Оскільки при постановленні ухвали про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4 , суд першої інстанції не пересвідчився про належність відповідачу на праві власності вищезазначених нежитлових приміщень, оскаржувана ухвала в цій частині не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заперечення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев'янчука В.А. щодо відсутності підстав для розгляду даної апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції вже вирішено зазначене питання, і ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року арешт усього вищевказаного майна скасовано, - не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи ( ч. 1 ст. 17 ЦПК України). Повноваження суду апеляційної інстанції спрямовані на перевірку законності та обґрунтованості судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ст. 367 , 374 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, вимоги статті 150 ЦПК України, яка передбачає, що позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, в той час як власником нежилих приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , з 14 серпня 2015 року є інша особа, а не відповідач, підстави для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову в частині арешту даного майна - у суду першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року в частині накладення арешту на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та у відповідній частині ухвала від 13 червня 2018 року про виправлення описки постановлені з порушенням норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню в зазначеній частині.

Разом з тим, підстави для вирішення апеляційним судом заяви представника позивача ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову на даний період часу відсутні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев'янчука В.А. про зняття арешту з майна, з тих підстав, що необхідність у заходах забезпечення позову відпала. Таким чином ухвалою суду від 06 травня 2019 року скасовано арешт нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 ; павільйону за адресою АДРЕСА_3 .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ФЕД» - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року про забезпечення позову та ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року про виправлення описки - скасувати в частині накладення арешту на нежитлові приміщення підвалу №1-4, 2-а, 1-го поверху № 9-17 в літ «А-1», загальною площею 213,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать Приватному акціонерному товариству «ФЕД» на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтутіною Т.П. за реєстровим № 1168.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.