Справа № 419/1515/19
Провадження № 2-о/419/164/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О.,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, спадкодавець ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 28.10.2009 року, даний будинок був придбаний у власність батьком ОСОБА_2 та матірью ОСОБА_3 . Після чого вони там зареєструвались та мешкали. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, а саме 1/2 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 . На час смерті матері, її батько спадкодавець ОСОБА_2 , мешкав та був зареєстрований з нею у даному будинку. Батько заяви про відмову від спадщини не подавав, та згідно діючого законодавства вважається таким, що прийняв спадщину, а саме частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належала моєї померлої матері ОСОБА_3 , так як був зареєстрований та мешкав разом з нею. У зв`язку з проведенням на території Луганської області операції АТО, батько не зміг у місті знаходження спадкового майна получити свідоцтво про право на спадщину. 27 листопада 2014 ІНФОРМАЦІЯ_2 він виїхав з міста Луганськ, та почав проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки заявник, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, заявник після смерті батька, звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О. виніс постанову в якій відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Встановлення факту постійного проживання, разом померлого батька, ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на 29 жовтня ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою будинку АДРЕСА_1 , необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, власником якого була покійна мати.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд встановити факт постійного проживання разом померлого батька ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на 29 жовтня 2014 року.

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник не з`явилась, згідно поданої заяви просила суд розглядати справу без її участі, заяву просила задовольнити (а.с.16).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с.25).

З огляду на неявку учасників процесу в судове засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

За результатами дослідження матеріалів справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч .1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що до суду звернулась ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.2-4).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, заповненого на російській мові, ІНФОРМАЦІЯ_4 « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » уклали шлюб, після чого подружжю було присвоєне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 9).

Згідно копії домової книги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 10.09.1974 року, заповненого на російській мові, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_7 , її батьками зазначені « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_8 » (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 14.09.2002 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , видане повторно, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.11).

Факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період часу з 10.04.2014 року по 29.10.2014 року підтверджується довідкою голови садівничого товариства «Щастя» (а.с.33).

Окрім цього згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 в графі місце проживання мається штамп з місцем реєстрації АДРЕСА_1 , що підтверджує проживання разом і в місті Луганську (а.с.12).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту постійного проживання її батьків, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право оформлення спадщини після смерті її батьків.

Приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання, її батька ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 на час її смерті, а під час судового розгляду доведений факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з померлою ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на 29.10.2014 року, суд прийшов до висновку, що доводи заявника підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено факт проживання батьків в період часу з 10.04.2014 року по 29.10.2014 року, що підтверджується довідкою голови садівничого товариства «Щастя», тобто на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Керуючись ст. ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О. - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, а саме на 29 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк