Дата документу 11.09.2019 Справа № 332/1343/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1343/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2687/19 Марченко Н.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з завою про забезпечення позову до пред`явлення позову, зазначивши в заяві відповідача - ОСОБА_2 , третю особу - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікову Т.М.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на підставі договору дарування на праві приватної власності ОСОБА_2 .

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій зазначала, що 15.04.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності.

Вказує, що з офіційного сайту «Судова влада» вбачаться, що станом на 14 травня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не надходила до районного суду.

Посилаючись на вимоги ст.158 ЦПК України просила суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_1 у вигляді арешту на квартиру, яка належить на підставі договору дарування на праві приватної власності ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих до подання позовної заяви задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті до подання позовної заяви на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019 року, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона не викликалась до суду в судове засідання для розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не зверталась до судових інстанцій, вказаних у ч. 3 ст. 152 ЦПК України. Не враховано, що 14.06.2019 року у суді зареєстрована відповідна справа про визнання недійсним договору дарування квартира, фактичні обставини у якій та сторони є тотожними з тими, що наведені у заяві про забезпечення позову до подання позову. Просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих до подання позовної заяви.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , у визначений законом 10 денний строк з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, не звернулась до суду із відповідною позовною заявою, а тому вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 7 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Також, відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу, тобто неподання заявником позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Сплив такого строку є безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом до подання позовної заяви.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що чинність ухвали про забезпечення позову, яка постановлена до подання позову, фактично залежить від необхідності подати позов, а у разі невиконання зазначеної умови у суду виникає обов`язок скасувати таку ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_1 було постановлено ухвалу про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Копія ухвали про забезпечення позову отримана ОСОБА_1 - 24.04.2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Також 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист за її заявою про забезпечення позову (а.с.29).

20 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті судом 15.04.2019 року.

З врахуванням того, що згідно даних автоматизованої системи документообігу Заводського районного суду м. Запоріжжя, заявник позов не подала, суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для подальшого збереження заходів забезпечення позову немає, оскільки заявник не виконала вимоги ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази та враховуючи вимоги процесуального закону, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень процесуального закону, які визначають обов`язок заявника пред`явити відповідний позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, а у разі не пред`явлення такого позову у визначений законом строк, заходи забезпечення не можуть бути збережені.

Подавши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову і усвідомлюючи необхідність пред`явлення відповідного позову протягом десяти днів, заявник мав процесуальну можливість і був зобов`язаний, дбаючи про свої інтереси, звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою ані з часу постановлення ухвали про забезпечення позову, ані з часу отримання копії ухвали цієї ухвали протягом строку, встановленого ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Нормами ст.ст. 12,81 ЦПК України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, скаржником до апеляційної скарги не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження її звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Також, необхідно зауважити, що заходи забезпечення позову не можуть існувати окремо від позову, а оскільки позов заявником не пред`явлено і судове провадження за вимогами позивача не розпочато, то й, відповідно, збереження вжитих судом заходів забезпечення позову, є недоцільним.

Позивач не позбавлений права при розгляді справи за його позовом заявити клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви були допущені порушення норм процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 13 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

О.В. Крилова