Провадження № 2/638/1915/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Дзержинський райсуд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Тягунової Р.Ю.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2018 до суду звернувся адвокат Гринишин Є.В. в інтересах ОСОБА_2 з зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.04.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (в подальшому ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»), правонаступником якого було Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (в подальшому Банк) та ОСОБА_10 було укладено кредитний договір № 014/1743/74/63072/1, за умовами якого ОСОБА_10 було видано кредит в розмірі 22 000,00 доларів США та того ж дня остання за кредитні кошти купила квартиру АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та Боржником 19.04.2006 укладено іпотечний договір № 014/1743/74/63072, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1136.

10 червня 2010 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_11 було укладено договір про поступку права вимоги (цесії), що був посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 934, за умовами якого новим іпотекодержателем стала ОСОБА_11 .

У зв`яку з невиконанням Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, новий Іпотекодержатель направив вимогу про усунення порушення кредитного договору, в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку». Однак, вказана вимога була залишена боржником без задоволення, а тому, новим кредитором було прийнято рішення про прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості, що передбачена статтею 37 Закону України «Про іпотеку». В подальшому, на підставі цього за ОСОБА_11 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

11.10.2018 між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 517 вказану квартиру було продано та новим власником предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 став ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141149406 від 11 жовтня 2018 року.

Прибувши до спірної квартири 11.10.2018 позивач ОСОБА_2 виявив, що у ній зняті з реєстраційного обліку, однак залишаються проживати члени сім`ї іпотекодавця ОСОБА_3 разом зі своїми малолітніми дітьми. Крім того, в квартирі проживають ОСОБА_4 , що є батьком ОСОБА_6 , 2002 року народження, ОСОБА_8 , 2005 року народження, ОСОБА_8 , 2009 року народження а також ОСОБА_5 , що є батьком ОСОБА_9 , 2017 року народження.

23.10.2018 позивач направив кожній особі, що проживає у квартирі, яка раніше була предметом іпотеки з вимогою добровільно виселитись протягом 30-денного строку, але відповідачами вимога залишена без уваги. У зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити, виселити відповідачів із квартири та стягнути судові витрати (а.с.2-6).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.02.2019, за клопотанням відповідача ОСОБА_5 , залучено до участі у справі, у якості третьої особи, Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с.106-107).

03.01.2019 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали відзив на позов у якому зазначено, що квартира була придбана не за кредитні кошти, договір з банком укладався для отримання кредиту на споживчі цілі, а той факт, що договір купівлі продажу квартири укладено в день укладення кредитного договору не може свідчити, що квартира придбана за кредитні кошти, так як квартира була придбана на суму значно більшу від суми, наданої банком. У зв`язку з чим відповідачі просили відмовити у задоволені позову (а.с.85-90).

25.03.2019 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради складено висновок про недоцільність виселення неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с. 149-151).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у позові.

В судове засідання, що відбулось 02.08.2019 року відповідачі не прибули, повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомили. До канцелярії суду відповідач ОСОБА_5 подав заяву в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю його представника адвоката Хащевацька Ю.О. прибути у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Третя особа у судове засідання не з`явились про день та час слухання справи повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, рішення просили ухвалити в інтересах дітей.

У судових засіданнях, що відбувались 14.02.2019, 26.03.2019, 25.06.2019, 09.07.2019, 23.07.2019 відповідачі ОСОБА_5 його представник адвокат Хащевацька Ю.О. та відповідач ОСОБА_3 були присутні, свої пояснення надали, проти задоволення позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та представника відповідача так як останні були належним чином повідомлені про розгляд справи. Від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з тим, що представник не має можливості взяти участь у даному судовому засіданні. Проте, ані відповідачем, ані самим представником ОСОБА_12 не надано документів, які б посвідчували поважність відсутності. У зв`язку з чим суд розцінює неявку відповідачів у судове засідання як таку, що направлення на затягування розгляду справи у розумні строки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2018, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 517 (а.с.7).

Право власності за позивачем зареєстровано у Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про що свідчить Витяг № 141149406 від 11.10.2018 (а.с.8).

Як вбачається із пункту 2 договору купівлі-продажу від 11.10.2018 року вказана квартира належала продавцю ОСОБА_11 на підставі Іпотечного договору № 014/1743/74/63072, посвідченого ПН ХМНО Некрасовою Н.А. зареєстрованого в реєстрі за № 1136 та на підставі Договору про поступку права вимоги (цесії) від 10.06.2010 року, що був посвідчений ПН ХМНО Клопотовою Л.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 934.

Із долучених у лютому 2019 року представником позивача письмових доказів, а саме заяви про видачу готівки та заяви ОСОБА_10 про видачу кредиту, що узгоджуються із доданими відповідачем доказами договором купівлі продажу квартири від 19.04.2006 року, що був посвідчений ПН ХМНО Некрасовою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1114 квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_10 за рахунок кредитних коштів (а.с.51-58).

Так, із заяви про видачу кредиту вбачається, що ОСОБА_10 потрібні кошти саме на купівлю квартири АДРЕСА_1 , що спростовує твердження відповідача про купівлю квартири не за рахунок кредиту. Це ж узгоджується із договором купівлі продажу, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що вартість квартири була сплачена двома платежами 29 800,00 гривень ще до підписання договору, а інша частина суми в розмірі 112 200,00 гривень не пізніше 17.00 години 19 квітня 2006 року, що в свою чергу узгоджується із часом та днем отримання кредиту в розмірі 22 000,00 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту на день укладення кредитного договору 19.04.2006 року складав 111 100,00 гривень, що узгоджується із розміром другого платежу за квартиру.

Інших доказів, які би спростовували твердження позивача, відповідачі не надали.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 1 ЗУ «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Згідно частини першої статті 3 ЗУ «Про іпотеку» - Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої статті 3 ЗУ «Про іпотеку» - У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно частини першої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» - У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 36 ЗУ «Про іпотеку» - Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» - Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 ЗУ «Про іпотеку» - Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно частини першої статті 109 Житлового кодексу - Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Відповідно до частини третьої статті 109 Житлового кодексу - Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулюванняна підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Із аналізу вказаних правових норм вбачається, що, оскільки житло було куплено за рахунок кредитних коштів, а відповідачі не виконали вимогу нового власника, яким є позивач ОСОБА_2 , то останні підлягають виселенню із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення в порядку, передбаченому статтями 40 Закону України «Про іпотеку» та 109 ЖК.

Так, як вбачається із матеріалів справи, вимоги про виселення відповідачі отримали вимоги про добровільне виселення № 1, 2 та 3, які були направлені їм позивачем, однак всупереч вимог статей 40 Закону України «Про іпотеку» та 109 ЖК добровільно житло не звільнили, що ними визнається, а тому право позивача підлягає захисту судом шляхом виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 704,8 з кожного.

На підстави викладено, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 109 ЖК України, ЗУ «Іпотеку», Конституцією України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення з квартири задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) разом із неповнолітніми ОСОБА_6 , 2002 року народження, ОСОБА_7 , 2005 року народження, ОСОБА_8 ,2009 року народження, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору по 704 (сімсот чотири) грн 40 коп. з кожного.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.08.2019.

Суддя: І.В. Семіряд