Ухвала

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 201/3606/18

провадження № 61-16209ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ«Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування 6 771,89 грн, пеню в сумі 225,95 грн, а всього 6 997,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації матеріальної шкоди 52 093,06 грн, в рахунок компенсації франшизи 510,00 грн, в рахунок компенсації моральної шкоди 500,00 грн, а всього 53 103,06 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення пені, решти суми страхового відшкодування, матеріальної і моральної шкоди - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2018 року без змін.

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації франшизи 510,00 грн, в рахунок компенсації моральної шкоди 500,00 грн, а всього 1 010,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено,що з 01 січня 2019 рокупрожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» 32 374,46 грн залишку страхового відшкодування, 1 024,45 грн пені за весь час затримки виплати страхового відшкодування; з ОСОБА_1 52 093,06 грн різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою, 510,00 грн суми франшизи, 5 000,00 моральної шкоди. Всього разом - 91 001,97 грн.

Однак, станом на 1 січня 2019 року сума позовних вимог не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки жодних належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі ОСОБА_1 не наведено, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, тому вона поширюється й на касаційне провадження.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко