Справа № 583/1906/19
09 серпня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Шаміладзе В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в місті Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд, -
06.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування від 09.11.2012 року. В даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , її батько, але фактично, в зазначеному будинку не проживає та не з`являється з 2012 року. Відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, тому у позивача виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. В зв`язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме - будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка не з`явилася надала до суду письмову заяву якою свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити, та справу розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення на сайті суду та шляхом направлення повістки про виклик за місцем реєстрації.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування від 29.11.2012 року належить позивачу ОСОБА_1 .
Згідно довідки квартального уповноваженого Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 18.04.2019 року, в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак за місцем реєстрації не проживає з 2012 року (а.с. 33).
Реєстрація відповідача у зазначеному будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії.
Частина 4 ст. 156 ЖК України встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням, що відповідно до норм глави 32 Цивільного кодексу України визначається як сервітут право користування чужим нерухомим майном.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту (п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК). В даному випадку припинились фактичні шлюбні стосунки, які були підставою для вселення відповідача, а тому сервітут є припиненим в зв`язку з припиненням обставин, які були підставою для його встановлення.
Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що ОСОБА_2 відсутній у будинку без поважних причин понад один рік, а його реєстрація перешкоджає ОСОБА_1 у здійсненні нею свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивача, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач позбавлена можливості зняти його з реєстрації та повинна сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 11-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 267-268, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 768,40 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Р.В.Сидоренко