РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6894/19

Провадження № 2/643/3478/19

19.08.2019 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Кононенко Т.О.,

за участі секретаря судових засідань -Сиротенко О.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

Виклад позиції позивача:

1.06.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якій просила здійснити поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, а саме квартири АДРЕСА_1 , шляхом виділення ОСОБА_1 13/16 частин та визнати за нею право власності на вказану частку у зазначеній квартирі, та виділити ОСОБА_2 - 3/16 частини за ним право власності на вказану частку у зазначеній квартирі.

2.13 вересня 2003 року між нею та Відповідачем - ОСОБА_2 був зареєстроний шлюб, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, зроблено актовий запис №1066.

3.Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2015 року по між нею та ОСОБА_2 шлюб було розірвано.

4.Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні.

5.Під час шлюбу ними згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 грудня 2004 року було придбано трикімнатну квартиру, загальною площею 66,4 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 3.1. вказаного договору купівлі-продажу сторони погодилися, що вартість квартири становить 86720,00 (вісімдесят шість тисяч сімсот двадцять) гривень.

6.Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру правочинів від 17.12.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.05.2005 року власником, на квартиру АДРЕСА_3 зазначено ОСОБА_1 .

7.На придбання вищезазначеної спірної квартири, були витрачені кошти від продажу попередньої квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка свого часу була придбана позивачкою за власні кошти, ще задовго до шлюбу.

8.В період перебування у шлюбі вищевказана квартира згідно нотаріально посвідченого договору купівлі -продажу від 17.12.2004 року була продана позивачем. Згідно пункту 3.1. Договору купівлі-продажу квартири, сторони погодилися, що вартість квартири становить 54200,00 (п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень. Факт отримання коштів від продажу квартири підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 17.12.2004 року.

9.Після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 32,8 кв.м, в той самий день, позивачем на отримані від попереднього правочину особисті кошти, а саме 54200,00 гривень, а також, за кошти зі спільного сімейного бюджету, а саме 32520,00 гривень, було придбано вже спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

10.У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Заяви (клопотання) учасників справи

11.У судове засідання позивач не з`явився, справу просила розглянути за своєї відсутності, позов підтримала у повному обсязі.

12.У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву, в якій справу просив розглянути за своєї відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

13. 06.05.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кононенко Т.О.

14. Ухвалою суду від 11.05.2019 року позову заяву було залишено без руху. 11.04.06.2019 року позивач усунула недоліки.

15. Ухвалою суду від 04.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

16. 04.06.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача, за адресою АДРЕСА_6 .

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини.

17. 13 вересня 2003 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 був зареєстроний шлюб, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, зроблено актовий запис №1066.

18. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

19. Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20. Під час шлюбу сторонами згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 грудня 2004 року було придбано трикімнатну квартиру, загальною площею 66,4 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 3.1. вказаного договору купівлі-продажу сторони погодилися, що вартість квартири становить 86720,00 (вісімдесят шість тисяч сімсот двадцять) гривень.

21. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру правочинів від 17.12.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.05.2005 року власником, на квартиру АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .

22.На придбання вищезазначеної спірної квартири, були витрачені кошти від продажу попередньої квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка свого часу була придбана мною за власні кошти, ще задовго до шлюбу.

23. В період перебування у шлюбі вищевказана квартира згідно нотаріально посвідченого договору купівлі -продажу від 17.12.2004 року була продана позивачкою. Згідно пункту 3.1. Договору купівлі-продажу квартири, сторони погодилися, що вартість квартири становить 54200,00 (п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

24. Після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 32,8 кв.м, 17.12.2004 року, позивачкою, було придбано спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінка суду

25. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

26. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

27. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

28. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

29. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

30. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

31. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

32. Так, згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

33. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

34. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63. ч. 1 ст. 65 СК України.

35. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком таких, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

36. Конституційний суд України у своєму рішенні № 17-рп від 19 вересня 2012 року дійшов наступних висновків: «Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

37. Таким чином, законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, а тому обов`язок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

38. Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

39. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

40. За положеннями пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

41. Згідно з частиною сьомою статті 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

42. Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У тому разі, якщо майно набувається у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, то воно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

43. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбання (набуття) майна.

44. Зазначені висновки відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі за № 6-2641цс15.

45. Враховуючи вищенаведені норми права, докази, на які посилається позивач, а саме той факт, що після укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 32,8 кв.м, в той самий день, позивачкою на отримані від продажу попередньої квартири квартири, яка була придбана позивачкою до укладеання шлюбу за особисті кошти, а саме 54200,00 гривень, а також, за кошти зі спільного сімейного бюджету, в розмірі 32520,00 гривень, було придбано вже спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, загальна сума коштів позивача - ОСОБА_1 , витрачених на придбання спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м. становить 13/16 частин, а частка відповідача - ОСОБА_2 в спірній квартирі, яка може бути йому виділена, та на яку можливо визнати за ним право власності становить 3/16 частин.

46. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

47. Судом також враховано той факт, що відповідач позов визнав.

Розподіл судових витрат між сторонами.

48. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судових витрат, а саме судового збору у розмірі 867 (вісімсот шістдесят сім ) грн. 21 коп. що пропорційна сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,133,141,ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 325, 368, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 65, 69-72 СК України, суд -

. вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/16 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 частини на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 867 (вісімсот шістдесят сім ) грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення по справі складено 21 серпня 2019 року.

Суддя Т.О. Кононенко