Справа № 638/3137/19
Провадження № 2/638/2802/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2019 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Мхітарян Л.Е.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,
ОСОБА_1 (далі за текстом- позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом -відповідач), в якому просить:
- визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ;
- усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 та всіх інших осіб без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 16 264 211,04 грн. задоволені. 20.12.2018 року державним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням №57025834 з примусового виконання вказаного рішення. 20.12.2018 року приватним нотаріусом ХМНО Алтуніною Т.П. видано свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_2 . Того ж дня також проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Тобто право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було припинено. Позивач зазначає, що на теперішній час в квартирі проживає ОСОБА_2 та інші особи, що порушує права позивача як власника на володіння, користування та розпорядження належним їй майном. В добровільному порядку відповідач не здійснює дій щодо виселення з квартири, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при примусовому виконанні рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 16264211,04 грн., стягувачу ОСОБА_1 передано в рахунок погашення заборгованості майно боржника ОСОБА_2 , а саме: кв. АДРЕСА_1 .
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, виданого приватним нотаріусом ХМНО Алтуніною Т.П. 20.12.2018 року.
Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 29576893.
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_2 25.01.2019 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь -яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Виселення є категорією житлового законодавства, тому під час розгляду цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач є власником спірної квартири, відповідач не є власником вказаного майна та не є членом сім`ї позивача.
Підставою для пред`явлення позову до відповідача є чинення перешкод у користуванні приватною власністю позивача, а саме - квартирою АДРЕСА_1 , а предметом позову (вимогами) - усунення перешкод у користуванні власністю та виселення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує право власності позивача на спірну квартиру та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні зазначеною квартирою.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні прав власності позивачу на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення.
Між тим, суд зазначає, що вимога позивача про виселення зі спірної квартири інших осіб не підлягає задоволенню через неконтретизованість таких вимог.
Крім того, не підлягає задоволенню вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідача 25.01.2019 року знято з реєстрації (а.с.22). Тобто, відповідачем на момент розгляду справи втрачено право користування квартирою по АДРЕСА_1 .
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) без надання іншого житлового приміщення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 12.08.2019 року.

Суддя