Ухвала

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 158/463/17

провадження № 61-14007ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до церковної общини Свято-Миколаївського Храму Української Православної церкви с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У лютому ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до церковної общини Свято-Миколаївського Храму Української Православної церкви с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, виходив з того, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник позивача та позивач повторно не з`явилися в судове засідання, заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що його представником - ОСОБА_2 11 квітня 2019 року до суду першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю останнього у іншому судовому засіданні. Крім того, 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець передбачив право суду залишити позовну заяву без розгляду у випадках повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин, або неповідомлення ним про причини неявки.

Судом першої інстанції встановлено, що судове засідання, яке було призначене на 16 год. 00 хв. 12 квітня 2019 року відкладено на 26 квітня 2019 року на 10 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою позивача та його представника. 26 квітня 2019 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю приймати участь у розгляді справи через хворобу, однак належних доказів на підтвердження даної обставини суду не надав. Представник позивача про причини неможливості участі у розгляді справи суд не повідомив.

У суді апеляційної інстанції позивачем на підтвердження неможливості з`явитися в судове засідання 26 квітня 2019 року з поважних причин (через хворобу) до апеляційної скарги долучена довідка міської лікарні № 2 Рівненської міської ради № 5 від 30 березня 2019 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на обстеженні (на лікуванні) у міській лікарні № 2 з 21 березня 2019 року по 30 березня 2019 року. Разом з цим, судове засідання у даній справі, на яке позивач не з`явився, було призначено на 26 квітня 2019 року.

Апеляційний суд, залишаючи ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року без змін, дійшов до правильного висновку про те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, призначене на 10 год. 30 хв. 26 квітня 2019 року без поважних причин, оскільки доказів перебування на обстеженні (лікуванні) останнього в день судового засідання (26 квітня 2019 року) позивачем не надано.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до церковної общини Свято-Миколаївського Храму Української Православної церкви с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук