ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/819/1387/19 Доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2019 року у складі судді Прохоренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2017р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ ЕК «Херсонобленерго» про захист прав споживача із тих підстав, що є споживачем електричної енергії , яку споживає у належному їй на праві власності павільйоні-магазині за адресом : АДРЕСА_1 . Постачальником є відповідач.

22.06.2017р. працівниками відповідача складено акт про порушення п.10.2.27 правил споживання електроенергії, без облікове споживання шляхом самовільного підключення до мережі з порушенням схеми обліку поза межами приладу обліку.

На підставі цього акту рішенням комісії ПАТ ЕК «Херсонобленерго» від 04.07.2017р.№76, відповідачем нарахована сума відшкодування в розмірі 210 778,20 грн. в порушення п. 2.1.6, 22.8 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р. № 56.

Оскільки самовільного підключення до мережі поза приладом обліку вона не здійснювала, вважає неправомірним нарахування визначної відповідачем суми відшкодування. При розрахунку взяті вихідні данні для розрахунків, встановлених для споживача суб`єкта господарської діяльності, що вплинуло на значне завищення остаточної суми стягнення, тоді як вона таку діяльність не здійснює.

Просила відновити її права як споживача шляхом скасування рішення ПАТ ЕК «Херсонобленерго» від 04.07.2017р.№76 в частині нарахування вартості необлікованої електроенергії в сумі 210 778,20 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2019р. провадження у справі закрито із тих підстав, що спір виник з приводу виконання договірних відносин між постачальником, юридичною особою ПАТ ЕК «Херсонобленерго», та споживачем, суб`єктом підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_1 », який підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому закрив провадження у справі з підстав п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин підприємницька діяльність буда припинення з 30.12.2016р., а тому висновок суду щодо господарської юрисдикції спору є помилковим.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Цивільною юрисдикцією за визначенням ст.15 ЦПК України ( в редакції чинній на час подання позову) розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільних справ у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, встановленим ст.ст. 3, 15 ПК України, у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів, у яких хоча б одна сторона є фізичною особою, у тому числі спори , які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також у інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами цивільного судочинства.

У статті 19 ЦПК України в редакції від 03.10.2017р., діючої на час ухвалення судового рішення, яке є предметом апеляційного перегляду, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, які виникають з цивільних, земельних, трудових, земельних, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне та суб`єктний склад такого пору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась із позовом до ПАТ ЕК «Херсонобленерго» про захист прав споживача, порушення якого пов`язувала із неправомірним складанням акту про встановлення порушень правил споживання електроенергії у належному їй павільйоні- магазині та неправомірне нарахування сум відшкодування спожитої без обліку електроенергії, оскільки відповідачем з порушенням п.2.16; п.2.8 Методики, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р.№ 562, неправильно взяті вихідні розрахункові величини тривалості добового споживання та величину потужності.

При цьому позивачем визначений такий спосіб захисту її прав , як скасування рішення ПАТ ЕК «Херсонобленерго» від 04.07.2017р.№76 в частині нарахування вартості необлікованої електроенергії в сумі 210 778,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно встановлено на підставі договору купівлі- продажу від 01.10.2002р., де остання зазначена як фізична особа покупець вказаного нежитлового приміщення ( а.с.5).

Договір про надання послуг із енергоспостачання до вказаного нежитлового приміщення укладений між ЕК «Херсонобленерго» та ФОП « ОСОБА_1 » ( а.с.31).

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод чи інтересів суб`єктом цивільно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішувати публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.1017р.

Таким чином, критерієм розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно ст.21 ГПК України, що діяла на час подання позову, сторонами у судовому процесі, позивачами і відповідачами, можуть бути підприємства і організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Статтею 30 ЦПК України (що діяла до 15.12.1017р.), передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до змісту ст.11,15 ЦПК права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судових захист, який здійснюється у спосіб передбачений законом.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру за допомогою яких проводиться поновлення , визнання порушених прав, як вплив на правопорушення, загальний перелік яких встановлений у ст. 16 названого Кодексу.

Позивач, у разі порушення його суб`єктивного права може скористатись не будь-яким способом відновлення свого прав, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений співробітниками енергопостачальної компанії акт про порушення правил споживання електроенергії фіксує факт такого порушення в момент його виявлення під час здійснення перевірки дотримання Правил.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції У країни та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ст. 11 Закону України «Про електроенергетику»). Згідно із п. 53 ПКЕЕн, якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Пунктами 6 та 7 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122 (далі - Порядок), встановлено, що у разі відмови споживача відшкодувати збитки Підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється у судовому порядку.

Рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку. Згідно п. 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (далі - Правила НКРЕ), споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта, визначення розміру коштів, належних до оплати, здійснення платежів вирішуються у судовому порядку (п.6.43 Правил НКРЕ).

Суд першої інстанції закрив провадження у справі виходячи із суб`єктного складу сторін, які за визначенням суду є юридичними особами та характеру спірних правовідносинах з приводу споживання електричної енергії за договором, укладеним юридичними особами.

Заперечуючи вказаний висновок, ОСОБА_1 надала інформацію про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності як ФОП згідно запису 30.12.2016р. ( а.с.90-91).

Крім того, слід звернути увагу на правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 25.06.2019р. у справі № 904/1083/18, провадження № 12-249 гс19, згідно якого фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову його припинила, до 15.12.2017р. не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав.

З часу припинення підприємницької діяльності юридичної особи спори з її участю, зокрема пов`язані із підприємницькою діяльністю, що здійснювалась нею раніше слід було розглядати за правилами ЦПК України, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрито у господарському суді до настання таких обставин.

У разі припинення провадження у господарській справі на підставі п.6 ст. 80 ГПК України ( в редакції чинній до 15.12.2017р.) спори за участю фізичної особи, яка припинила свою підприємницьку діяльність, треба було розглядати за правилами цивільного судочинства.

З 15.12.2017р. господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1.ст. 20 ГПК України спорів, в яких є стороною фізична особа-підприємець.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 06.09.2017р. звернулась до суду із позовом та обґрунтовано визначилась із цивільною юрисдикцією спору. Провадження у цивільній справі відкрито ухвалою суду від 27.09.2017р. (.а.с.20). Підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи на 19.11.2018р. згідно ухвали від 11.07.2018р. ( а.с.67).

Таким чином, на момент подання позову позивач втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності і за характером та підставами заявленого позову звернулась за захистом своїх порушених цивільних прав, як фізичної особи, що є власником нерухомого майна, пов`язаних із складанням акту порушення та прийняття відповідачем оскаржуваного рішенням від 04.07.2016р. про нарахування збитків.

За викладених обставин, висновок суду першої інстанції про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суперечить фактичним обставинам справи та змісту ст.19 та ст. 255 ЦК України, а тому судове рішення належить скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 37 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції починаючи від дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 06.09.2019 рік.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ В.В.Майданік