ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7826/19 Справа № 204/9199/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Вказувала, що 02 лютого 2018 року вона придбала у відповідача водонагрівач для особистого користування в її квартирі. Після цього він був повішений на стіну з порушенням горизонталі, а тому вона не підключала його до електричної мережі та не використовувала його до моменту виправлення недоліків. Остаточна установка була здійснена в травні 2018 року та під час першого запуску водонагрівач почав шуміти, що позивач прийняла за несправність та вимкнула його від електромережі. Ознайомившись з інструкцією по експлуатації та зберіганню, позивач вирішила, що нею було придбано не новий водонагрівач, а такий, який раніше використовувався. В середині серпня 2018 року вона здійснила другий запуск водонагрівача і при повторному нагріві води знову почула шум та з водонагрівача вийшла чорна вода з розмитим накипом, який, на її думку, міг утворитися лише в результаті довгого постійного використання. Відповідно до акту оцінки технічного стану №80164518 від 11 вересня 2018 року встановлено утворення накипу на ТЕНі водонагрівача в процесі експлуатації та рекомендована профілактика. Однак, у зв`язку із тим, що водонагрівач використовувався лише два рази, вважає, що накип був сформований ще до його продажу.

Зазначала, що 21 листопада 2018 року вона направила відповідачу заяву про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, однак відповіді не отримала. Вважає, що відповідач продав їй неналежної якості товар, який до продажу був у використанні протягом 7 місяців. Крім того, зазначила, що відповідачем завдано їй моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона на протязі майже року не може користуватися придбаним товаром, фактично у неї відсутня гаряча вода в квартирі, що ускладнює її нормальне життя.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила розірвати договір купівлі-продажу водонагрівача PROMOTEC, модель GCVOL804415D07TR, серійний номер 2С, укладений між нею та ФОП ОСОБА_2 , стягнути з відповідача на її користь сплачені за товар кошти в розмірі 2.850 грн. та моральну шкоду у розмірі 3.000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено відповідності якості товару згідно технічної документації, проведення профілактики водонагрівача в сервісному центрі рекомендована інструкцією по експлуатації та зберіганню спірного водонагрівача раз в два роки, в той час як закипання води виявлено позивачем через три місяці після придбання; позивач не використовувала спірний водонагрівач; суд, покладаючи обов`язок по проведенню експертизи на позивача, не врахував, що такий обов`язок є у відповідача відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів"; позивач довів, що спірний водонагрівач був проданий відповідачем; останній надав недостовірну інформацію щодо товару, зазначивши, що він новий; суд порушив принцип рівності сторін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 14 липня 2009 року відповідач зареєстрований як ФОП у АДРЕСА_1 , вид діяльності, зокрема, - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) (а.с.35).

02 лютого 2018 року між сторонами укладено спірний договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач купила у відповідача пристрій GCVOL804415D07TR, що підтверджується гарантійним талоном від 02 лютого 2018 року, заповнений відповідачем з проставленням його печатки (а.с.12-13).

Відповідач в судовому засіданні не заперечував того, що він видав позивачу гарантійний талон на спірний водонагрівач.

Відповідно до акту оцінки технічного стану №80164518 від 11 вересня 2018 року, водонагрівач моделі GCVOL804415D07TR, який був придбаний 02 лютого 2018 року, станом на 07 вересня 2018 року має утворення накипу на ТЕНі в процесу експлуатації, є справним та ремонту не потребує (а.с.14-15).

У відповіді ТОВ «Логос» на запит представника позивача №2/11 від 26 листопада 2018 року зазначено, що шум закипаючої води під час нагріву приладу та утворення такої кількості накипу на ТЕНі водонагрівача за 7 місяців є допустимим та не свідчить про ушкодження (а.с.19-21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що від проведення відповідної судової експертизи по даній справі представник позивача ОСОБА_3 та позивач в судовому засіданні категорично відмовилися. Будь-яких інших належних та допустимих доказів позивач та представник позивача ОСОБА_3 на підтвердження своїх позовних вимог суду не надали. Надані позивачем та її представником ОСОБА_3 копії квитанцій зі сплати позивачем послуг за водоспоживання і енергопостачання, а також фотознімки не є належними та допустимими доказами, підтвердження доводів позивача, оскільки такі докази не підтверджують факт невикористання позивачем спірного водонагрівача та неможливість утворення на ньому накипу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до пунктів 12,15 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Суд першої інстанції вірно встановив, що матеріали справи не містять даних про наявність у товарі водонагрівачі моделі GCVOL804415D07TR, який був придбаний 02 лютого 2018 року, недоліків або істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця).

Колегія суддів вважає, що у виниклих між сторонами правовідносинах саме споживач повинен підтвердити дефект продукції й дати згоду на проведення відповідної експертизи продукції.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції перевіривши, що у матеріалах справи відсутні докази істотного недоліку спірного товару, позивач від проведення експертизи у справі відмовилась, у відповідача відсутнє право на передачу у сертифікований сервісний центр чи на експертизу спірного товару для перевірки обставин щодо існування істотного недоліку без письмової згоди позивача, як покупця, прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що суд покладаючи обов`язок по проведенню експертизи на позивача не врахував, що такий обов`язок є також у відповідача відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів".

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.