ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 638/7932/19

провадження № 22-ц/818/4210/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: Півнєв Денис Сергійович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року, постановлену суддею Омельченко К.О., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

У червні 2019 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, в якому просив до закінчення розгляду справи заборонити ОСОБА_1 відчужувати належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено.

До набрання законної сили судовим рішенням по справі №638/7932/19, в інтересах ОСОБА_2 заборонено відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить про скасування ухвали та постановлення нової, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки у нього відсутня заборгованість перед позивачем.

Позивач не обґрунтував неможливість у подальшому виконання рішення суду за даним позовом.

Сам по собі факт існування спору не дає підстави вважати, що всі спрямовані до нього вимоги є обґрунтованими, а тому будуть задоволені, і зазначені обставини будуть перешкоджати виконанню рішення суду у цій справі.

Він є платоспроможним, тому у випадку задоволення позову має змогу виконати судове рішення.

Крім того, вартість майна значно перевищує суму позову.

Судом не вмотивовано співмірності обраного способу забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Романченко О.М. просить ухвалу суду залишити без зміни, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначає, що невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки між позивачем та відповідачем дійсно виник спір з приводу сплати значної суми заборгованості за договором купівлі-продажу. Причиною потреби в забезпеченні позову та підтвердженням існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову є те, що відповідач, будучи власником вказаної квартири, почав вживати заходи для продажу належного йому майна, що підтверджується оголошенням у засобах масової інформації. У зв`язку з цим, на думку позивача, необхідно вжити заходів забезпечення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду у справі є спір з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 3 556 026грн., з яких: 3 343 361,61грн. заборгованість за договором №1/09 купівлі-продажу товарів від 23 вересня 2016 року та 212 664,39грн. 3% річних за порушення строків виконання зобов`язань.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 травня 2019 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана обставина відповідачем також не заперечується.

Виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, а також враховуючи те, що на даний час власником спірного нерухомого майна є саме відповідач ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_5 відчужувати об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили судовим рішенням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта пояснила, що сторони у справі є бізнес партнерами і між ними дійсно є певні правовідносини. Однак, укладання вищезазначеного договору її довірителем оспорюється.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що між сторонами дійсно виник спір.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником позивача надана ксерокопія оголошення щодо продажу спірної квартири, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апелянта стосовно того, що судом не вмотивовано співмірності обраного способу забезпечення позову колегією суддів не приймаються, оскільки із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено про стягнення з відповідача 3 556 026 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що на даний час вони готують доповнення до позову про збільшення суми стягнення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання про забезпечення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І. С. Сащенко