Провадження 22-ц/812/1403/19 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження 22-ц/812/1432/19
Постанова

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Цуркан І.І.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухваленого 11 червня 2019 року під головуванням судді Савіна О.І. в приміщенні цього ж суду, о 12 год. 31хв., повний текст рішення складено 18 червня 2019 рокуу справі № 486/38/19, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та своє утримання, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років.

Вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та її утримання, у зв`язку із чим просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також аліменти на її утримання в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно.

27 лютого 2019 року позивачка подала до суду заяву в якій змінила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець, має достатній щорічний дохід, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на користь синів у розмірі 20 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а на її утримання аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

ОСОБА_1 проти стягнення аліментів не заперечував, але не погоджувався із розміром аліментів, визначеним позивачкою. Зазначав, що добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, приймає участь у їх вихованні, утриманні дружини і щомісячно витрачає на це приблизно 20 000 грн. Він займається підприємницькою діяльністю, його дохід є мінливий, тому він не має матеріальної можливості щомісячно сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Просив суд врахувати наявність у нього кредитних зобов`язань та стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 грн., а на утримання позивачки 1000 грн.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 9 000 грн. щомісячно, починаючи з 08 січня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 08 січня 2019 року до досягнення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що законом передбачений обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 9000 грн. на місяць.

Судом враховано, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 20 000 грн. щомісяця.

Крім того, враховуючи, що позивачка у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку потребує матеріальної допомоги, суд стягнув аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права у цій частині, просить змінити ухвалене у справі рішення в оскаржуваній частині, стягнувши з нього 5 000 грн. аліментів на дітей щомісячно та 1000 грн. аліментів на утримання дружини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що його дохід є сезонний, нестабільний, який він отримує від вирощування сільськогосподарської продукції. Також суд не взяв до уваги, що його дохід за 2018 рік склав 95 000 грн., тобто 7 916 грн. на місяць. Оскільки він не має додаткових джерел доходу та у нього відсутня можливість виконувати аліментні зобов`язання у загальному розмірі 11 000 грн. щомісячно, це призведе до штучного накопичення боргу.

Крім того, суд не врахував наявність у нього кредитів, які були використані на потреби сім`ї, оскільки за кредитні кошти він утримував дітей та дружину у добровільному порядку.

ОСОБА_2 теж оскаржила судове рішення в апеляційному порядку, посилаючись на те, що суд необґрунтовано призначив аліменти на утримання дітей у розмірі 9 000 грн., а також на її утримання у розмірі 2 000 грн., що є недостатнім для забезпечення її та дітей.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідач має значні фінансові обіги грошових коштів на рахунках у Банку, що підтверджується випискою з банківської картки. Вважає, що довідка про доходи відповідача за 2018 рік, яку він надав суду не відповідає дійсності. Наявність кредитної заборгованості відповідача не доводить, що кошти, зняті з банківських карток були витрачені на утримання її та дітей.

Учасники справи у визначений ухвалою суду строк не скористалися наданим їм процесуальним законом правом надання відзиву.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області.

Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти перебувають на утриманні ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ним трирічного віку.

Відповідач займається підприємницькою діяльністю від здійснення якої має дохід, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями самого відповідача.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач не має постійного місця роботи та постійного заробітку.

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції взяв до уваги як стан здоров`я та матеріальне становище дітей, так і стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою та не має інших утриманців, у зв`язку із чим обґрунтовано визначив розмір аліментів на малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн щомісячно, та правильно вважав, що така сума відповідає інтересам дітей, а також засадам розумності та справедливості.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З огляду на зазначене, та з урахуванням того, що відповідач працює, отримує достатній дохід, а тому має можливість утримувати позивачку, яка позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення до досягнення нею трирічного віку, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що суд безпідставно визначив розмір аліментів на утримання дітей у 9 000 грн., а на утримання дружини у 2000 грн., оскільки рівень його доходу є неспівмірним з сумою аліментів, визначеною судом, не можуть бути прийняті до уваги.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував, що добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини у розмірі 20 000 грн.

В подальшому, заперечуючи проти змінених позовних вимог, відповідач погодився надавати допомогу на утримання дітей у розмірі 5 000 грн. щомісячно та 1000 грн. на утримання дружини.

На підтвердження своєї можливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі надав довідку ФОП ОСОБА_1 № 1/05062019 від 05 червня 2019 року, в якій зазначив, що чистий його прибуток за 2018 рік склав 95 000 грн. Вказана довідка підписана самим ОСОБА_1 з прикладанням печатки ПП ОСОБА_1 (а.с.68).

Оцінюючи зазначену довідку, суд першої інстанції вірно не прийняв її в якості належного доказу, так як вона складена самим відповідачем і не може бути об`єктивним доказом на підтвердження доходів останнього.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що дійсно займається підприємницькою діяльністю, вирощує сільськогосподарські культури на орендованій земельній ділянці площею 130 га. Працює на єдиному податку, податковим (звітним) періодом для нього є календарний рік. Підтвердив, що його валовий дохід за 2018 рік склав 1 400 000 грн.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у нормах ЦПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів.

З метою перевірки доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, правильності визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, судом апеляційної інстанції запропоновано ОСОБА_1 надати офіційну довідку від податкової інспекції щодо його валового доходу за 2018 рік за вирахуванням єдиного податку та зборів, а також обгрунтувати загальні витрати, які він несе від здійснення підприємницької діяльності.

Від надання вказаних доказів відповідач категорично відмовився, пояснив, що достатньо наданої ним довідки від 05 червня 2019 року та не вважав за потрібне з`ясовувати його дохід.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія приходить до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність можливості надавати допомогу на утримання дітей та дружини у визначеному судом розмірі, хоча це відповідно до вимог ст.ст. 12,81,82 ЦПК України є його обов`язком.

За наведених обставин, розмір аліментів у 9 000 грн. на утримання дітей щомісячно та 2 000 грн. на утримання дружини, не можна вважати завищеним, а навпаки, є таким, що забезпечить необхідний рівень матеріального забезпечення його трьох малолітніх дітей і дружини.

Подальша зміна майнового чи сімейного стану платника аліментів може бути підставою звернення до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів чи способу їх визначення.

Добровільна сплата відповідачем аліментів на утримання дітей є його суб`єктивним правом. У даному спорі на підставі встановлених судом фактичних обставин справи вирішується питання про примусове стягнення відповідних платежів з метою реалізації гарантованих законом зобов`язань батьків щодо обов`язку утримувати дітей.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про не прийняття до уваги судом кредитних зобов`язань, оформлених на його ім`я з метою утримання дітей та дружини, заборгованість за якими він погашає, ураховуючи, що зазначені обставини не мають правового значення при вирішенні даного спору.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , то вони є безпідставними, оскільки останньою не було надано суду жодного доказу про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею в уточненій позовній заяві розмірі.

Оскільки оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, тому й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді :

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 22.08.2019 р.