Провадження № 2/761/965/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р.,Горюк В.А.,

за участі

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представників позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,

представників позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та позовами третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. . 22.03.2013 р. було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований відділом РАЦС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 177. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2015 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сторони проживають окремо з лютого 2014 року. Дитина проживає разом із матір`ю у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Спорів стосовно місця проживання сина у батьків не було. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. 02.03.2017 р. соціальним інспектором було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї де зазначено, що дитині створені належні умови проживання, повноцінного утримання та виховання та те, що позивач виховує дитину без допомоги відповідача. З моменту, коли дитині виповнилось 2 місяці (лютий 2014 р.) і до цього часу відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися, приймати участь у його вихованні. Все необхідне для життя дитини забезпечується матір`ю та бабусею, вони ж займаються вихованням дитини, її розвитком. Батька не відвідує медичний заклад де обслуговується дитина, збори дошкільного закладу де перебуває дитина. Таким чином, ОСОБА_4 самоусунувся від виховання та піклування, утримання сина, а тому представник ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на відповідача судові витрати.

14.09.2017 р. Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

18.12.2017 року за результатами розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва, останнє було скасовано, розгляд справи було призначено за правилами загального позовного провадження.

Не погоджуючись з заявленими вимогами ОСОБА_4 подав зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та встановлення часу спілкування з малолітньою дитиною. У позові зазначив, що тривалий час намагався налагодити стосунки з колишньою дружиною з метою участі у вихованні та житті сина. До листопада 20'16 р. позивач сам або за допомогою своїх батьків вдавалось відвідувати сина за його місцем проживання або забирати до себе додому. ОСОБА_4 також вдавалось частково забезпечувати утримання спільної дитини передаючи грошові кошти та різного роду речі , продукти харчування, ліки. Натомість після лютого 2107 р. відповідач припинила будь - яке спілкування з батьком дитини та остаточно обмежила його у можливості брати участь у житті дитини. Тривалий час позивач не звертався до правоохоронних органів та органів опіки та піклування в надії, що конфлікт залагодиться , проте такого не відбулось. ОСОБА_1 не реагує на дзвінки, повідомлення, не надає можливості бачити дитину, ігнорує матеріальну допомогу, яку надає позивач шляхом поштових переказів. 19.01.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до органу опіки та піклування Дарницької РДА, якою визначено графік зустрічей з дитиною. Зважаючи на викладене ОСОБА_4 просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з ОСОБА_10 ; встановити ОСОБА_4 наступні способи спілкування з малолітнім сином ОСОБА_11 : необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і сином; систематичні побачення з сином без присутності матері дитини за адресою:постійного проживання позивача: АДРЕСА_2 щомісячно, кожні другі та четверті вихідні: субота та неділя (з 11.00 год. суботи до 19.00 год. неділі), в будні дні кожного тижня - вівторок та четвер з 17.00. год. по 19.00 год.; спільний відпочинок з сином без присутності матері дитини в літній та зимовий період, під час відпустки позивача з можливістю виїзду в курортні зони в межах України та за її межами у передбаченому законом порядку, загальним строком 45 днів на рік.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_7 звернувся з самостійними вимогами з підстав відсутності спілкування з онуком ОСОБА_11 . Оскільки мати дитини заперечує спілкування дідуся з онуком, ОСОБА_7 просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_11 ; встановити ОСОБА_12 наступні способи спілкування малолітнім ОСОБА_10 : необмежене спілкування з онуком особисто засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між дідом та онуком; систематичні побачення з онуком без присутності матері дитини за адресою:постійного проживання позивача: АДРЕСА_2 щомісячно, кожні перші вихідні: субота та неділя (з 11.00 год. суботи до 19.00 год. неділі) ; спільний відпочинок з онуком, без присутності матері дитини в літній та зимовий період, під час відпустки позивача з можливістю виїзду в курортні зони в межах України та за її межами у передбаченому законом порядку, загальним строком 15 днів на рік.

Самостійні вимоги заявлені і третьою особою за зустрічним позовом ОСОБА_8, яка зазначає про наявність перешкод у спілкуванні з онуком, що їх чинить ОСОБА_1 , а тому вона просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_11 ; встановити наступні способи спілкування малолітнім ОСОБА_10 : необмежене спілкування з онуком особисто засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком; систематичні побачення з онуком без присутності матері дитини за адресою: постійного проживання позивача: АДРЕСА_2 щомісячно, кожні перші вихідні: субота та неділя (з 11.00 год. суботи до 19.00 год. неділі) ; спільний відпочинок з онуком без присутності матері дитини в літній та зимовий період, під час відпустки позивача з можливістю виїзду в курортні зони в межах України та за її межами у передбаченому законом порядку, загальним строком 15 днів на рік.

Від представника відповідача після скасування заочного рішення по даній справі надходив відзив на позовну заяву де зазначено наступне. Висновок третьої особи - органу

опіки та піклування Дарницької в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав не вважати належним та допустимим доказом, оскільки його складено за відсутності обстеження умов проживання батька, вислуховування його думки. Інші надані матеріали, як то письмові пояснення свідків не є доказами, оскільки свідки не заслухувались під час розгляду справи. В свою чергу і надані характеристики, документи щодо відвідування дитиною гуртків не відносяться до предмету доказування. Натомість наявні ОСОБА_4 та його батьками до здійснювались дії щодо утримання дитини, придбання різного роду речей необхідних дитині для повноцінного розвитку. Твердження позивача щодо того, що спілкування припинилось у лютому 2014 р. не відповідає дійсності і суперечить фактичним обставинам справи, про що свідчать численні чеки , фото. Ініціатором припинення спілкування батька з дитиною була виключно позивач ОСОБА_13 і відбулось це фактично у березні 2017 р.

Представником позивача за первісним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву. Представником зазначено, що жодний із наданих представником ОСОБА_4 документів не підтверджує участь батька у вихованні, утриманні дитини, надсилання коштів. На засідання органу опіки та піклування де вирішувалось питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, останній не з`явився, жодних пояснень не надав. При цьому бажання проживати разом з дитиною,брати участь у її вихованні не проявляв. Пояснення сусідів є належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 77ЦПК України, оскільки в розумінні ст. 95 ЦПК України є письмовими доказами. Та обставина, що після ухвалення заочного рішення відповідач почав з`являтися до суду не свідчить про те, що він виконує свої обов`язки по вихованню дитини.

Від ОСОБА_4 21.01.2019 р. надійшла заява про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом. Остаточно позивач просив: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з сином - ОСОБА_11 ; зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити контакт дитини - ОСОБА_11 з батьком шляхом доставлення дитини кожного вівторка та четверга з 15.00 до 17.00. години др. Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул.. Дегтярівська, 3-А для проведення спільних зустрічей (контактів) між батьком - ОСОБА_4 та сином - ОСОБА_11 по моменту налагодження психоемоційного контакту та тісного родинного зв`язку між батьком та сином, що буде підтверджене висновком (довідкою, листом) Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації; встановити батькові ОСОБА_7 наступні способи спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування між батьком та сином; систематичні побачення батька з сином у вихідні дні: щомісяця кожні другі та четверті вихідні місяця з 11 години до 17 години суботи та з 15.00 до 19.00 години неділі,які проводити за місцем проживання дитини або в місцях культурно - розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей в присутності матері дитини. Після налагодження психоемоційного контакту між батьком та дитиною, що буде підтверджене висновком (довідкою, листом) Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації систематичні побачення батька з сином щомісяця кожні другі та четверті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі,які проводити за місцем проживання батька без присутності матері дитини; після налагодження психоемоційного контакту між батьком та дитиною що буде підтверджене висновком (довідкою, листом) Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації систематичні побачення з сином у будні дні: кожного вівторка та четверга з 17.00 години до 19.00 години, які проводити без присутності матері; після налагодження психоемоційного контакту між батьком та дитиною що буде підтверджене висновком (довідкою, листом) Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації спільний відпочинок з сином у літній та зимовий період з можливістю виїзду в курортні зони в межах України та за її межами у передбаченому законом порядку, загальним строком 45 днів на рік без присутності матері дитини.

Від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на збільшення розміру вимог за зустрічним позовом. Представником зазначено, що з огляду на те, що з дитиною батько не спілкувався відколи синові виповнилось 2 місяці, запропонований графік побачень не може сприяти нормальному психологічному здоров`ю дитини. Крім того, вказаний ОСОБА_4 Міський центр - не є спеціалізованим дитячим закладом, який вирішує питання про можливість проведення короткострокових зустрічей з батьками. Крім того, мати дитини не надавала жодної згоди на експериментально-психологічне дослідження сина та вирішення питання про позбавлення батьківських прав має передувати розгляду можливості проведення такого обстеження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представники підтримали заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_14 та категорично заперечували щодо задоволення зустрічного позову та позовів третіх осіб з самостійними вимогами.

ОСОБА_4 , його представник підтримали в повному обсязі вимоги зустрічного позову, заявлені вимоги третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та просили відмовити у задоволенні вимог первісного позову щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Представник третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору просив суд встановити порядок зустрічей з бабусею та дідусем, задовольнивши їх вимоги. Зазначив, що зустрічний позов батька дитини має бути задоволений в той час як у задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено.

Представник Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та висновок № 101-2007/03 від 03.03.2018 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також висновок про визначення участі батька, ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, пояснення свідків суд приходить до висновку, що як первісний так і зустрічний позов задоволенню не підлягають, не підлягають задоволенню і вимоги третіх осіб, з огляду на наступне.

Встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, зареєстрованому 22.03.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 177.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року, ухваленим за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 .

Як свідчать матеріали справі, і це не заперечується учасниками процесу, 04.08.2017 р. на підставі розпорядження № 506 від 27.07.2017 р. Дарницької районної в місті Києві державною адміністрацією, прізвище дитини змінено з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 », про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, видане повторно 04.08.2017 р.

Також. як свідчать матеріали справи, треті особи: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є батьками позивача за зустрічним позовом та бабусею та дідусем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , її представники зазначають про самоусунення батька дитини від її виховання та утримання фактично з лютого 2014 р. ОСОБА_4 свідомо ухилився від виконання обов`язку встановленого законом, що дає підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_11 . При цьому позивач ніколи не заперечувала щодо участі відповідача у житті дитини і тим більше не створювала ніяких перешкод.

В свою чергу ОСОБА_4 , його представник вказують на перешкоди, що їх чинить з 2017 року мати дитини для побачень з сином та прийняття участі у його житті, що і стало приводом для звернення до суду із зустрічним позовом.

Такі обставини зазначають і треті особи - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звертаючись до суду із самостійними вимогами про встановлення способів спідкування з онуком.

Так, 17.07.2017 р. Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок було зроблено з урахуванням пояснення матері, що з лютого 2014 року батько з дитино не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, довідок зі спортивного клубу «Планета спорту», амбулаторії КНП ЦПМСД «Русанівка» та з огляду на те, що ОСОБА_4 , який тричі запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, 03.03.2018 року Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією затверджено висновок з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини , а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_17 .

При цьому зазначено, що дане питання вже розглядалось комісією та було прийнято рішення про надання суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Питання щодо доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав розглядалось на комісії за відсутності ОСОБА_4 ОСОБА_4 направлялись рекомендовані листи на адресу його місця реєстрації, однак за адресою свого місця реєстрації він проживає, тому листи повертались за закінченням терміну зберігання. Також Шевченківським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення, яким позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 Однак, ОСОБА_4 було подано заяву про перегляд заочного рішення суду, заяву було задоволено, справу направлено на новий розгляд.

На засіданні комісії було вислухано думку батька дитини, який повідомив, що він проти позбавлення його батьківських прав, хоче дбати про фізичний та духовний розвиток дитини, піклуватися про сина, бачитися з ним, брати участь у його житті. Мати, ОСОБА_1 , в свою чергу повідомила, що ОСОБА_4 не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку дитини.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

При цьому, за положеннями ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В свою чергу ч.ч. 1-3 ст. 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Також вимогами СК України передбачені права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, правнуків.

Так, положеннями ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, як це визначено ч. 1 ст. 263 СК України.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити щодо дотримання принципів цивільного судочинства та, серед іншого, принципів диспозитивності та змагальності сторін.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, матеріали справи містять характеристику спортклуб «Планета спорту»,надану заслуженим майстром спорту України, тренером ОСОБА_18 Сидоренко 10.03.2017 р. з якої вбачається, що на уроки ОСОБА_14 приводить мати ОСОБА_1 , яка приділяє належну увагу вихованню сина. За час з листопада 2014 року і по день надання характеристики батько дитини ОСОБА_4 жодного разу не приводив сина на заняття, не забирав з занять. Батько долею дитини та її станом здоров`я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з сином не спілкується.

Завідуюча амбулаторією № 3 КМП ЦПМСД «Русанівка» на запит адвоката Рудик від 23.03.2017 р. повідомила, що дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 знаходиться під наглядом амбулаторії з народження. Нагляд за дитиною під час хвороби та його профілактичних наглядів здійснюється матір`ю ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ОСОБА_21 .

Також до матеріалів справи долучено характеристику на вихованця дошкільного навчального закладу (ясла-садка) комбінованого типу № 385 ОСОБА_17 де зазначено, що вихованням дитини займається мама та дідусь з бабусею. Батько дитини ОСОБА_4 не живе в сім`ї, не приймає участі у вихованні дитини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомила, що останній раз бачила батька дитини з року тому і в житті дитини він приймав участь коли синові було кілька місяців.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 неодноразово намагався зустрітися з дитиною, телефонував колишній дружині та приїздив за її місцем мешкання, проте остання чинила перешкоди.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства України, роз`яснення пленуму Верховного Суду України мають бути переконливі докази того, що батько/мати свідомо усунулись від виконання обов`язку встановленого законом , враховуючи при цьому поведінку батьків.

Так, за приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд вважає за можливе критично віднестися до показань свідків та не покладати їх в основу рішення, не надавати перевагу поясненням того чи іншого свідка, з огляду на те, що ОСОБА_22 , ОСОБА_23 є родичами сторін по справі.

З іншого боку свідок ОСОБА_24 , подруга родини ОСОБА_1 вказала, що батька ОСОБА_14 не бачила, дні народження дитини проходили без нього.

Сусід родини позивача за зустрічним позовом ОСОБА_25 , допитаний як свідок, зазначив, що відношення бабусі і дідуся, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до онука було обожнюване, так саме і батько ставився до дитини. По вихідних родина ОСОБА_15 відвідувала онука після того, як його батьки розлучились. Знає про те, що одного разу ОСОБА_4 та його брат були незадоволені щодо побачень з дитиною. Також зі слів третіх осіб свідку відомо, що відсутність можливості бачитись з ОСОБА_26 .

Належними, відповідно до ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України.

За статтею 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на те, що в розумінні чинного процесуального законодавства України, долучені до матеріалів справи представником позивача за первісним позовом пояснення сусідів та друзів сім`ї ОСОБА_1 , пояснення бабусі ОСОБА_19 та дідуся ОСОБА_21 на ім`я Шевченківського районного суду м. Києва, є показаннями свідків, які не були допитані в судовому засіданні з дотриманням положень ст. ст. 90, 230 ЦПК України та з огляду на приписи ст. ст. 77,78 ЦПК України не бере їх до уваги.

Разом з тим, суд не вважає за можливе прийнято до уваги і доводи сторони позивача за первісним позовом щодо невиконання батьківських обов`язків, відсутності батька в житті сина з лютого 2014 року (дата народження дитини 07.11.2013 р . ), оскільки надані позивачем за зустрічним позовом фото матеріали свідчать про спілкування з дитиною і після цієї дати.

З іншого боку, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом, та третіми особами, які заявили самостійні вимоги не було надано докази, які є достатніми та достовірними для того, щоб вказати на доведеність перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключно пояснення сторони про наявність таких перешкод, офіційно про які було заявлено стороною позивача за зустрічним позовом після звернення ОСОБА_1 , на думку суду не можуть бути покладені в основу рішення.

Відомості наявні в матеріалах справи, пояснення надані стороною позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні свідчать про те, що про такі обставини повідомлялось

Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що

тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Так, дії ОСОБА_4 свідчать про те, що він має намір приймати участь у житті дитини, займатись його розвитком, допомагати у його утриманні, підстави вважати, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відсутні, що на день розгляду справи дає суду підстави для відмови у задоволенні первісного позову заявленого ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Разом з тим, суд не знаходить і підстав для зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною як її батьку так і ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і як наслідок визначити способи участі у вихованні, спілкуванні з ОСОБА_11 , оскільки як позивачем за зустрічним позовом, третіми особами не було доведено обставин, з якими законодавець передбачає таку можливість.

Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст. 141,150,153,155,159,164,166, 263,267 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити.

В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити.

В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: