Справа №464/7255/18
пр.№ 4-с/464/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/7255/18,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 не з`явився,

боржник ОСОБА_2 не з`явився,

приватний виконавець Михайловський П. Г. не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за скаргою представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Микуш Д. М. про визнання неправомірними дій приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування такої постанови,

за участю представників учасників справи: представник боржника Микуш Д. М., представник приватного виконавця Гуменюк О. О. - з`явились,

в с т а н о в и в:

представник боржника звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця Михайловського С. В., у якій просить:

визнати неправомірними дії приватного виконавця Михайловського С. В. щодо відкриття виконавчого провадження № 57755841, яке було відкрито на підставі виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м. Львова 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 ;

скасувати постанову приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича від 21 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57755841;

скасувати постанову приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича від 21 листопада 2018 року про арешт майна боржника, яка була винесена в межах виконавчого провадження № 57755841;

скасувати постанову приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича від 05 грудня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена у межах виконавчого провадження № 57755841.

В обґрунтування скарги покликається на те, що дії та рішення приватного виконавця не відповідають вимогам чинного виконавчого законодавства. Зокрема, виконавчий документ, виданий судом не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим приватний виконавець повернув його стягувачу. В подальшому, приватний виконавець на підставі того ж самого виконавчого документу відкрив виконавче провадження 21.11.2018. У постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець вирішив питання стягнення виконавчого збору із боржника, не врахувавши, що заборгованість за виконавчим листом частково погашена. Разом із тим, виконавчий документ пред`явлено до виконання поза межами трьохрічного строку. Всі ці обставини є підставами для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, адже така прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому усі наступні постанови у межах виконавчого провадження також необхідно скасувати. Просить скаргу задовольнити.

Разом із скаргою, представник скаржника подав клопотання про поновлення строку звернення до суду із скаргою, оскільки договір про надання правової допомоги уклад із боржником 10 грудня 2018 року, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 20 грудня 2018 року, а скаргу подав до суду 21 грудня 2018 року, тобто у межах строку звернення до суду із скаргою. У зв`язку із викладеним, просить клопотання задовольнити.

06 лютого 2019 року приватним виконавцем подано заперечення на скаргу у якій виклав наступні мотиви. В дійсності виконавчий документ був повернутий стягувачу 05.07.2018 з підстав невідповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження». 21.11.2018 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, який відповідав законодавчим вимогам, адже його недоліки були усунуто стягувачам у заяві від 16.11.2018 з наступним підтвердженням їх письмовими доказами. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам виконавчого провадження, боржник отримав 28.11.2018. Про часткове добровільне виконання судового рішення за яким було видано виконавчий документ приватному виконавцю на момент відкриття виконавчого провадження не було відомо. Трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не був пропущений, оскільки переривавсь у зв`язку із повернення виконавчого документа стягувачу 05.07.2018. Таким чином, жодних неправомірним дій із сторони виконавця не здійснювалось, а оскаржувані постанови приймались у межах чинного законодавства. Просить у скарзі відмовити повністю.

22 грудня 2018 року ухвалою судді прийнято скаргу до розгляду. Призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу повність з підстав викладених у самій скарзі. Просить таку задовольнити.

У судовому засіданні представник приватного виконавця заперечив проти скарги та просить у такій відмовити з підстав наведених у письмових запереченнях на скаргу.

Заслухавши представників, дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд установив, на примусовому виконанні приватного виконавця Михайловського С.В. перебуває виконавче провадження № 57755841, відкрите за виконавчим листом № 464/2571/15-ц, виданого Сихівським районним судом м. Львова 01 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики у розмірі 837976,91 грн, судовий збір у сумі 3775,80 грн, а всього у розмірі 841752,71 грн. Дана обставина підтверджена постановою про відкриття виконавчого провадження від 21 листопада 2018 року № 57755841.

Сторона стягувача стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження було прийняття внаслідок неправомірних дій приватного виконавця, адже виконавчий документ не відповідав вимогах чинного законодавства, однак суд прийшов наступного.

На виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 липня 2015 року № 464/2571/15-ц видано вищевказаний виконавчий лист. В подальшому стягувач пред`явив його до примусового виконання, однак повідомленням приватного виконавця від 05 липня 2017 року був повернутий стягувачу у зв`язку із невідповідністю ст. 4 Закону України «про виконавче провадження» ( вимоги до виконавчого документа), а саме: відсутня інформація про дату народження боржника, невірно вказано прізвище стягувача, відсутня інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача, адреса стягувача не відповідає даним паспорта.

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року зазначені недоліки у повідомленні приватного виконавця були усунуті ухвалою Сихівського районного суду м. Львова у відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, про виправлення помилок у виконавчому листі.

Однак, напередодні постановлення ухвали суду приватний виконавець 21 листопада 2018 року відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 464/2571/15-ц. У постанові про відкриття провадження зазначено вірні відомості, які були підставою для прийняття повідомлення від 05.07.2015.

Суд приймає аргументи приватного виконавця, що недоліки, які були вказані у повідомленні від 05.07.2018 були усунуті стягувачем у повторній заяві про примусове виконання виконавчого листа № 464/2571/15-ц, адже стосувались у більшості відомостей про стягувача, який мав можливість їх усунути самостійно.

Щодо аргументів сторони боржника про відсутність у виконавчому листі інформації про дату народження боржника то такі відомості у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою захисту інтересів стягувача, можуть бути отримані виконавцем у відповідній установі, а відтак не приймають судом до уваги.

Щодо аргументів боржника про відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа, який був підставою для прийняття повідомлення про повернення такого від 05.07.2018 та в подальшому став підставою для відкриття виконавчого провадження 21.11.2018, суд прийшов переконання, що оскільки суд видає лише один виконавчий лист у разі якщо судове рішення прийнято на користь одного позивача і проти одного відповідача у відповідності до ст. 431 ЦПК України, а наявні у нього помилок можуть бути усунуті у відповідності до ст. 432 цього Кодексу, а тому стягувач правомірно пред`явив той самий виконавчий документ до примусового виконання, а відтак суд оцінює критично зазначені аргументи боржника.

Таким чином, суд прийшов висновку, що аргументи представника боржника про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження у зв`язку із невідповідністю виконавчого документи вимогам Закону, суд оцінює критично, адже такі були спростовані під час розгляду справи судом.

Щодо аргументів сторони боржника про порушення трьохрічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає, що такий переривався у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із пред`явлення виконавчого листа до виконання, адже рішення суду набрало законної сили 17 липня 2015 року, стягувач звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання 04.07.2018, тобто у межах трирічного строку. Таким чином, такі аргументи боржника суд не приймає до уваги, адже спростовані встановленими обставинами.

Щодо посилання сторони боржника на обставини часткового сплати заборгованості за рішенням суду № 464/2571/15-ц, суд прийшов переконання, що дійсно така сплата відбулась / арк. спр. 25/, однак будь-яких доказів, які б свідчили про обізнаність про ці обставини приватним виконавцем стороною боржника у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України суду не подано, а відтак не могли бути враховані при відкритті виконавчого провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що у постанові про відкриття виконавчого провадження вірно вказано дані про боржника та стягувача, будь-яких неправомірних дій щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження із сторони приватного виконавця суд не встановив, а тому прийшов висновку, що така спірна постанова постановлена у межах чинного законодавства, а відтак відсутні підстави для її скасування.

Щодо скасування постанови про арешт майна боржника від 21.11.2018, суд прийшов наступного.

21 листопада 2018 року приватним виконавцем Михайловським Сергієм Володимировичем прийнято постанову про арешт майна боржника з примусового виконання виконавчого листа № 464/2571/15-ц у виконавчому провадженні № 57755841.

Відповідного до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 56 цього Закону постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, суд прийшов висновку, що постанова про арешт майна боржника у межах суми стягнення, з урахуванням розміру основної винагороди приватного виконавця, можливих витрат виконавчого провадження та штрафів прийнята з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстав для її скасування суд не встановив.

Щодо частини вимоги скарги про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендій, інші доходи боржника від 05.12.2018, суд прийшов наступного

05 грудня 2018 року приватним виконавцем прийнято у межах виконавчого провадження № 57755841 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника / арк. спр. 21/. Постанова прийнята у зв`язку із встановленням приватним виконавцем у процесу вчинення виконавчих дій отримання боржником пенсії в ГУ ПФ України у Львівській області, а тому з метою реального виконання судового рішення прийнято спірну постанову про звернення стягнення на доходи боржника /арк. спр. 21/.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, суд не встановив, а сторона боржника не довела наявності у боржника іншого рухомого і нерухомого майна, грошових коштів для покриття заборгованості перед стягувачем, що були б підставою неправомірного прийняття та подальшого скасування судом спірної постанови.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов переконання, що заявник не довів у встановлено порядку обставин на які покликається у поданій скарзі, в діях приватного виконавця відсутні обставини вчинення неправомірних дій щодо прийняття спірних постанов мз подальшим їх скасуванням судом, а тому вимоги скарги є необґрунтованими.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи наведене вище та встановлені обставини, суд прийшов переконання що у задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Щодо клопотання представника боржника про поновлення строку для подання скарги то таке підтверджено доказами про день ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та отримання спірних документів представником 20.12.2018, хоч спірні постанови отримані боржником 28.11.2018, що не заперечується учасниками справи та приймається судом до уваги, а тому з метою надання можливості реалізації боржником свого права на оскарження дій, рішень приватного виконавця, суд прийшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду із скаргою є поважною, а тому необхідно поновити процесуальний строк для подання скарги, а клопотання задовольнити.

У відповідності до ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання представника боржника Микуш Д. М. про поновлення строку на подання скарги - задовольнити.

Поновити строк на подання скарги у справі за скаргою представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Микуш Д. М. про визнання неправомірними дій приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

В задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Микуш Д. М. про визнання неправомірними дій приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 листопада 2018 року № 57755841, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 листопада 2018 року № 57755841 та скасування постанови про арешт майна боржника від 21 листопада 2018 року № 57755841 - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала проголошена суддею 21 серпня 2019 року.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков