ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року, ухвалене суддею Бугрієм В.М., повний текст рішення складено 03 липня 2019 року,

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл квартири та встановлення порядку користування квартирою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл квартири, встановлення порядку користування квартирою, в якому просив встановити наступний порядок користування квартирою та виділити в натурі (за варіантом № 1, запропонованим експертом у висновку № 98 від 26.11.2018 ):

ОСОБА_2 кімнату площею 8,9 м2, позначену у технічному паспорті на квартиру № 6 та вбудовану шафу площею 1,1 м2, позначену у технічному паспорті № 7;

ОСОБА_1 кімнату площею 19,5 м2, позначену у технічному паспорті № 5 , обладнану балконом;

у загальному користуванні залишити: коридор площею 8,4 м2, позначений у технічному паспорті № 1; кухню площею 7,0м2, позначену у технічному паспорті №7; ванну кімнату площею 2,6м2, позначену у технічному паспорті № 2; вбиральню площею 1,2 м2, позначену у технічному паспорті № 3; які разом становлять загальну площу 19,2м2.

Зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 ринкову вартість різниці у площі між виділеною в користування ОСОБА_2 та 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 , тобто виплатити грошову компенсацію у сумі 82723 грн. ( вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять три гривні).

В обґрунтування позову вказував, що після смерті його дружини ним та відповідачем ОСОБА_1 успадковано по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3 . Проте дійти згоди з приводу користування зазначеною квартирою їм з відповідачем не вдається, оскільки відповідач взагалі не бажає дати йому можливість користуватися квартирою.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл квартири та встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Встановлено наступний порядок користування квартирою та виділено в натурі ( за варіантом № 1, запропонованим експертом у висновку № 98 від 26.11.2018 ):

- ОСОБА_2 кімнату площею 8,9 м2, позначену у технічному паспорті на квартиру № 6 та вбудовану шафу площею 1,1 м2, позначену у технічному паспорті № 7;

- ОСОБА_1 кімнату площею 19,5 м2, позначену у технічному паспорті № 5 , обладнану балконом;

В загальному користуванні залишити:

коридор площею 8,4 м2, позначений у технічному паспорті № 1;

кухню площею 7,0м2, позначену у технічному паспорті №7;

ванну кімнату площею 2,6м2, позначену у технічному паспорті № 2;

вбиральню площею 1,2 м2, позначену у технічному паспорті № 3;

які разом становлять загальну площу 19,2м2.

Зобов`язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 ринкову вартість різниці у площі між виділеною в користування ОСОБА_2 частиною квартири АДРЕСА_2 , тобто виплатити грошову компенсацію у сумі 82723 ( вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять три) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6509 грн. судових витрат.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохає скасувати рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що між ними не існує спору щодо користування квартирою, якою позивач вільно користується, за виключенням кімнати площею 19,5 кв.м., та має власний комплект ключів від квартири. Жодних перешкод у користуванні позивачем квартирою він не чинить, замок не змінював.

Вказує, що позивачу на праві власності належить квартира за іншою адресою, в якій він проживає та зареєстрований, тому у них відсутній спір щодо користування квартирою АДРЕСА_2 .

Також зазначає, що суд безпідставно зобов`язав його виплатити позивачу грошову компенсацію за різницю у виділеній площі, оскільки частки у праві власності рішенням не змінювались.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 15.08.2019 р., ОСОБА_2 прохає залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що воно прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серія НМІ № 189247, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського округу Буленко М.М. 20 вересня 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 (а.с. 4-8).

Як зазначив у позові ОСОБА_2 , він з відповідачем не може дійти згоди щодо користування спірною квартирою.

До позовної заяви позивачем було надано висновок експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 98, складеного 26 листопада 2018 року судовим експертом Федоровим Д.Ф. на замовлення позивача, для визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 .

На визначення експертизи поставлено наступні питання:

1. Визначити можливі варіанти порядку користування вищевказаною квартирою з урахуванням належності права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині?

2. Яка ринкова вартість різниці у площі між виділеною в користування співвласнику частиною та 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 . (грошової компенсації)?

Вказаним висновком експерта запропоновано два варіанти порядку користування спірною квартирою та встановлено, що ринкова вартість спірної квартири становить 513200 грн.

Ринкова вартість різниці у площі між виділеною в користування першому співвласнику частиною та 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 (грошової компенсації першому співвласнику) станом на дату проведення експертизи без ПДВ за варіантом № 1 складає 82723 грн., за варіантом № 2 - 47648 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування спірною квартирою, яка згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України є їхньою спільною частковою власністю, та на підставі ст. 183, ч.ч. 1-3 ст. 358, ч. 1 ст. 361, ч.ч. 1,2 ст. 364 ЦК України прийшов до висновку про розподіл спірного нерухомого майна, встановлення порядку користування та його виділення в натурі сторонам за варіантом № 1 висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 98 від 26.11.2018 року, зобов`язавши відповідача відшкодувати позивачу ринкову вартість різниці у площі між виділеною в користування позивачу частиною спірної квартири у сумі 82723 грн. (а.с. 9-27).

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частинами першою та другою ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За змістом ст. 364 ЦК України компенсація частки у спільному майні проводиться виходячи із дійсної вартості нерухомого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 , проти встановленого рішенням місцевого суду порядку користування спірним нерухомим майном відповідно до варіанту № 1 висновку експерта №98 від 26.11.2018 р. він не заперечує.

Разом з тим, не погоджується з відшкодуванням позивачу ринкової вартості різниці у площі, посилаючись на те, що це не відповідає нормам матеріального права та порушує його право на користування належною йому часткою спірного нерухомого майна.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача та рішення місцевого суду в цій частині, колегія суддів виходить з такого.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 р. при розгляді справи № 6-1443цс16.

Застосовуючи до даних правовідносин положення ст. 364 ЦК України та зобов`язуючи відповідача ОСОБА_1 відшкодувати позивачу ОСОБА_2 різницю у площі між виділеною йому в користування та 1/2 частиною спірної квартири, а саме виплатити грошову компенсацію у сумі 82723 грн., суд першої інстанції не встановив, чи є технічна можливість виділу частки або поділу спірного нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Відповідної судової експертизи для з`ясування зазначених обставин не призначалося. Крім цього, вказані питання не виносилися позивачем на розгляд судового експерта Федорова Д.Ф., висновки якого надані позивачем до позовної заяви та покладені в основу рішення.

Крім того, зобов`язуючи відповідача відшкодувати позивачу ринкову вартість різниці у площі між виділеною в користування позивачу частиною спірної квартири у сумі 82723 грн., місцевий суд не звернув увагу на те, що позивачем не заявлялася вимога щодо збільшення за відповідачем розміру частки у праві власності на спірне нерухоме майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду в частині виділення в натурі та зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 ринкову вартість різниці у площі в сумі 82723 грн. та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Рішення місцевого суду в частині встановлення порядку користування квартирою відповідає встановленим по справі обставинам, нормам матеріального і процесуального права, тому залишається колегією суддів без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року в частині виділення в натурі та зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 ринкову вартість різниці у площі в сумі 82723 грн. та розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: П.С.Абрамов

Л.І.Пилипчук