УХВАЛА

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 210/864/19

провадження № 61-15868 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду В. М. Сімоненко розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення про відшкодування витрат на проведене лікування внаслідок професійного захворювання в розмірі 87 00,00 грн,

ВСТАНОВИВ :

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення (далі - УВДФСС України в особі Криворізького відділення).

На обґрунтування вимог посилався на те, що працюючи на шахті «Північна» Рудника імені Кірова протягом 14 років підземним скреперистом, гірничим майстром, в умовах важкої фізичної праці, він отримав професійне захворювання радилокупатію попереково-крижову, рецидивуючий перебіг з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом.

Висновком МСЕК від 2004 року вперше було встановлено 25 % втрати працездатності та потребу у проведенні медичного та реабілітаційного лікування, яке він регулярно проходив протягом 14 років, але стан здоров`я в наслідок професійного захворювання погіршувався, що не давало повноцінно жити, самостійно в повному обсязі себе обслуговувати у зв`язку з чим, при послідуючому переогляді 24 листопада 2009 року комісією МСЕК було збільшено відсоток втрати працездатності до 45 % та встановлено III групу інвалідності, в подальшому висновком МСЕК від 16 січня 2018 року встановлено 70% втрати працездатності та другу групу інвалідності безстроково, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі, а також ендопротезування правого кульшового суглобу.

Відчуваючи постійний біль в нозі, шкутильгаючи при ходьбі та спираючись на палицю він змушений був знаходити більш ефективне лікування, яке б дало змогу в подальшому вести активне життя.

На підставі висновку МСЕК та індивідуальної програми реабілітації інваліда від 16 січня 2018 року він звернувся до кафедри хірургії, травматології та ортопеді Дніпропетровської державної медичної академії Дуная О. Г. й отримав консультаційний висновок від 26 червня 2018 року, відповідно до якого йому було рекомендовано оперативне лікування.

Отримавши цей висновок, в подальшому звернувся до КЗ « Криворізької міської лікарні № 10» КМР, де було підтверджено необхідність лікування у вигляді тотального без цементного ендопротезування правого кульшового суглобу системою Аеsculap AG.

При цьому, до проведення операції, позивач неодноразово, в усній, а також в письмовій формі, звертався до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області про можливість відшкодування витрат, але згідно відповіді

№ 02-10/5524 від 08 листопада 2018 року у відшкодуванні такого оперативного втручання відмовлено, оскільки первинно встановлено діагноз професійного захворювання радилокупатію попереково-крижову і нічого не вказано щодо деформуючого остероартрозу тазостегнових суглобів.

В період з 20 грудня 2018 року по 02 січня 2019 року позивач проходив стаціонарне лікування в хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №10» КМР під час котрого 21 грудня 2018 року було проведено оперативне втручання з приводу тотального без цементного ендопротезування правого кульшового суглобу системою Аеsculap AG.

На проведення цього лікування, ним було витрачено 87 000,00 грн.

04 січня 2019 року він подав заяву до відповідача з повним пакетом документів щодо відшкодування витрат понесених при проведені операції

21 грудня 2018 року в наслідок професійного захворювання, проте, відповідачем було відмовлено йому у відшкодуванні коштів за проведене оперативного лікування.

У зв`язку з викладеним, просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на проведене оперативне лікування правого кульшового суглобу у розмірі 87 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня

2019 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з УВДФСС України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оперативного лікування правого кульшового суглобу у розмірі 87 000,00 грн.

Вирішено питання судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач перебуває на обліку у Криворізькому відділенні УВДФСС в Дніпропетровській області з приводу отриманого професійного захворювання з 2004 року та 16 січня 2018 року, при черговому переогляді МСЕК, цому збільшено відсоток втрати працездатності до 70% та встановлена друга група інвалідності безстроково, з визначенням потреби у медичній та соціальній допомозі та ендопротезуванні правого кульшового суглобу, а тому понесені позивачем витрати на проведення оперативного втручання підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року апеляційну скаргу УВДФСС України в Дніпропетровській області залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу

від 10 червня 2019 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що на підставі акту розслідування професійного захворювання ОСОБА_1 від 05 листопада 2004 року, складеного за наслідками проведення розслідування причин виникнення у позивача професійного захворювання з діагнозом: радилокупатія попереково-крижова, рецидивуючий перебіг з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом та саме у зв`язку з цим професійним захворюванням позивачу висновком МСЕК від 18 січня 2018 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70%, визнано людиною з інвалідністю другої групи та визначено потребу у медичній та соціальній допомозі у вигляді ендопротезування правого кульшового суглобу, що у своєму взаємозв`язку надає позивачеві право на фінансування витрат на лікування і медичну реабілітацію.

22 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

УВДФСС України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу

від 10 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 серпня 2019 року, у якій скаржник просить скасувати ці судові рішення.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, малозначні справи, виходячи із ціни позову, ціна яких не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про відшкодування витрат на проведене лікування внаслідок професійного захворювання в розмірі 87 00,00 грн, ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко