Справа № 302/1537/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Чучки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжгірського медичного коледжу на рішення Міжгірського районного суду від 28 лютого 2019 року (у складі судді Гайдура А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського медичного коледжу про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у грудні 2018 р.

Просила:

-визнати незаконним і скасувати наказ директора Міжгірського медичного коледжу № 117-к від 23.11.2019 р. про звільнення з роботи і поновити її на раніше займану посаду з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу;

-стягнути з відповідача на її користь 25000 моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням із роботи;

-стягнути з відповідача 2050 грн. витрат, понесених нею на правничу допомогу адвоката.

Позов мотивувала тим, що згідно з наказом відповідача № 121-к від 23.08.2017 р. працювала на посаді викладача та виконувала обов`язки голови циклової методичної комісії терапевтичних дисциплін і сестринської справи.

Наказом директора № 117-к від 23.11.2018 р. її звільнено з посади викладача з 26.11.2018 р. за прогули без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Копію такого одержала на руки 27.11.2018 р.

Вважає цей наказ незаконним у зв`язку з відсутністю із її боку порушень трудової дисципліни у вигляді прогулу без поважних причин, а неможливість виконання нею трудових обов`язків викладача коледжу викликана незабезпеченням відповідачем необхідних для їх виконання умов праці та недопущенням її до виконання роботи з метою подальшого звільнення із роботи.

Рішенням Міжгірського районного суду від 28 лютого 2019 р. позов задоволено частково: визнано незаконним і скасовано наказ директора Міжгірського медичного коледжу № 117-к від 23.11.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 на роботі на раніше займаній посаді; стягнуто з Міжгірського медичного коледжу на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11204.05 грн., за моральну шкоду - 3500 грн. і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2040 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць та в поновленні її на роботі. Вирішено питання судових витрат.

У апеляційній скарзі Міжгірський медичний коледж просить скасувати це рішення і прийняти нове про відмову в позові.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до недоведеності позовних вимог і неналежної оцінки судом доказів у справі (табелів обліку використання робочого часу, правил внутрішнього трудового розпорядку та показань свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнала такої у зв`язку з безпідставністю доводів і просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

При цьому встановив таке.

ОСОБА_1 працювала на посаді викладача Міжгірського медичного коледжу, проте наказом директора № 117-к від 23.11.2018 р. її звільнено із займаної посади з 26.11.2018 р. за прогули без поважних причин із 13 по 15 листопада 2018 р. згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України.

Із цим наказом позивач ознайомилася і копію такого отримала 27.11.2018 р.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 30.08.2018 р. у справі № 302/773/18 у зв`язку з досудовим розслідуванням ОСОБА_1 було відсторонено від посади викладача-методиста та голови циклової комісії коледжу терміном по 22.09.2018 р.

24.09.2018 р. ОСОБА_1 вийшла на роботу, проте відповідачем під різними приводами почали вживатися заходи з метою недопущення її до виконання обов`язків викладача, а протягом жовтня-листопада 2018 р. періодично складалися акти про відсутність позивачки на роботі.

Так, із 13 по 15 листопада 2018 р. відповідач склав три акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин.

Однак, оскільки останній не було належним чином доведено педагогічне навантаження, робоче місце не визначено та попереднє не повернуто, 13.11.2018 р. вона проходила медичний огляд, а з 14.11.2018 р. - відсторонена від занять, то твердження відповідача про здійснення позивачкою у вказаний період часу прогулів без поважних причин не знайшло свого підтвердження.

Відповідачем при звільненні ОСОБА_1 із роботи не було дотримано і приписів ст. 149 КЗпП України, позаяк ОСОБА_1 працює у медичному коледжі понад тридцять років, стягнень не мала, ніякої шкоди не заподіяла, бо занять на перше півріччя (перший семестр) не мала.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з положеннями п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Для звільнення працівника за такою підставоюроботодавець (власник або уповноважений ним орган) повинен довести факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня саме без поважних причин, чого у спірних правовідносинах не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Довід апеляційної скарги про невірний виклад і розуміння судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є надуманими та спростовуються технічним записом і протоколом судового засідання, зауваження на які щодо неповноти або неправильності їх запису відповідач не подавав.

Твердження апелянта про те, що робочим місцем позивачки є викладацька коледжу, спростовується Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Міжгірського медичного коледжу від грудня 2017 р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які це питання не регулювали і лише в редакції Правил від 18.12.218 р. зазначено, що для педагогічних працівників, за якими немає закріпленої навчальної аудиторії, робочим місцем є викладацька коледжу.

Довід апеляційної скарги про те, що 13.11.2018 р. ОСОБА_1 не проходила медичний огляд, а тому висновок суду з цього питання не відповідає обставинам справи, не заслуговує на увагу як суперечний письмовим доказам, а саме: медичній карті огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я (а.с.127-128).

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міжгірського медичного коледжу залишити без задоволення.

2.Рішення Міжгірського районного суду 28 лютого 2019 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 р.

Судді: