Провадження № 2/127/1523/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представників відповідачів - адвоката Книжника Я.В., Кучеренка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про встановлення порядку користування жилим приміщенням, розподіл особового рахунку на користування житлово-комунальними послугами, надання окремого особового рахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про встановлення порядку користування жилим приміщенням, розподіл особового рахунку на користування житлово-комунальними послугами, надання окремого особового рахунку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач, який являється інвалідом війни ІІ групи, 08.12.1988 року отримав ордер на жиле приміщення за №2026, на підставі якого у подальшому став наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору найму житла в будинках комунальної власності від 01.07.2014 року.

У 1993 році позивач приватизував зазначену вище квартиру на себе та колишню дружину - відповідача по справі ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному, оскільки інші повнолітні члени родини відмовились від участі в приватизації.

В квартирі АДРЕСА_1 окрім позивача зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 - колишньої дружини позивача, відповідача ОСОБА_2 - сина позивача, відповідача ОСОБА_3 - невістки позивача, а також онука ОСОБА_5 та правнука ОСОБА_6 . Проте, хоча місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстроване у вказаній квартирі, вказані особи у останній фактично не проживають.

Згідно технічної характеристики квартири, виготовленої ВООБТІ 20.01.1993 року спірна квартира розташована на IV поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з: 3 кімнат житловою площею 38,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,6 кв.м., 2-а кімната 17,0 кв.м., 3-я кімната 9,7 кв.м., кухні, площею 8,4 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м, вбиральні 1,2 кв.м., коридору 3,0 кв.м, передпокою 7,2 кв.м., вбудованої шафи 0,4; 1,2 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,8 кв.м. Загальна площа квартири 63,1 кв.м.

З 1993 року позивач проживає в кімнаті 11,6 кв.м. з виходом на балкон, площею 0,8 кв.м. по теперішній час.

19.02.1967 року в с. Шпиків Тульчинського району Вінницької області позивач одружився з відповідачем ОСОБА_4 Від сумісного проживання у шлюбі у останніх є син - відповідач по справі ОСОБА_2 , 1969 року народження. В цілому, подружнє життя було наповнене взаємоповагою, розумінням, допомогою в спільному побуті та підтримкою. Однак, після одруження сина позивача з відповідачем ОСОБА_3 відносини між подружжям позивача та відповідача ОСОБА_4 значно погіршилися, внаслідок чого останні розлучились. Після розлучення колишня дружина залишила зазначену вище квартиру та до грудня 2018 року проживала у власному будинку без реєстрації в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області.

На даний час, окрім позивача, у квартирі, порядок користування якою є предметом спору, зареєстровані та фактично проживають відповідачі: син ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 .

З часу розлучення життя для позивача у квартирі стало нестерпним. Відповідачі перетворили його в постійні страждання. За попередньою змовою у 2008 році відповідачі відмовились від позивача та роблять усе, аби знищити позивача фізично та заволодіти квартирою. У 2011 році відповідачі у судовому порядку скасували акт приватизації квартири. Протягом усього часу спільного проживання у сторін постійні конфлікти, бійки та погрози щодо користування квартирою, які негативно впливають на самопочуття та здоров`я позивача. Під час чергових бійок та сварок у липні 2015 року відповідачі свідомо вибили вхідні двері до двох кімнат квартири, викинувши із квартири особисті речі позивача.

Позивачем неодноразово робилися спроби визначення порядку користування квартирою мирним шляхом, однак відповідачі категорично відмовляються йти на певний компроміс та будь-які домовленості.

Окрема ізольована кімната із виходом на балкон для позивача як для людини з серцево-судинними захворюваннями є необхідною, проте відповідачі перетворюють дану кімнату у «прохідний двір», а балкон у «сушку» для випраної білизни.

Таким чином, мирним шляхом вирішити дане питання не вбачається за можливе, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив встановити порядок користування квартирою по АДРЕСА_1 наступним чином: у користування позивача ОСОБА_1 виділити житлову кімнату, площею 11,6 кв.м., та балкон, площею 0,8 кв.м.,а всього 12,4 кв.м.; у користування відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити житлову кімнату, площею 17,0 кв.м., у користування відповідача ОСОБА_4 виділити житлову кімнату, площею 9,7 кв.м. Місця загального користування, а саме: коридор, площею 3 кв.м., ванна кімната, площею 2,6 кв.м., вбиральня, площею 1,2 кв.м., кухня, площею 8,4 кв.м., передпокій, площею 2,2 кв.м., вбудована шафа, площею 0,4 кв.м., вбудована шафа, площею 1,2 кв.м., залишити в спільному користуванні сторін. Зобов`язати ТОВ «ЖЕО» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою, відкривши на ім`я позивача новий особовий рахунок, закріпивши при цьому існуючий особовий рахунок № НОМЕР_1 за відповідачем ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.55-59), а також запереченнях на відзив (а.с.100).

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представник - адвокат Книжник Я.В. позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов (а.с.89-90).

Представник відповідача ТОВ «ЖЕО» за довіреністю Кучеренко О.М. поклався на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 08.12.1988 року виконавчим комітетом Вінницької міської Ради народних депутатів позивачу ОСОБА_1 та його сім`ї з 3 осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - син) було видано ордер №2026 на право заняття жилого приміщення трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9), на підставі якого у подальшому позивач став наймачем вказаної квартири, згідно договору найму житла в будинках комунальної власності від 01.07.2014 року (а.с.10-12).

Відповідно до пояснень сторін, спірна квартира на час розгляду справи не приватизована і є власністю територіальної громади м. Вінниця в особі Вінницької міської ради.

Згідно технічної характеристики квартири, виготовленої ВООБТІ 20.01.1993 року спірна квартира розташована на IV поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з: 3 кімнат житловою площею 38,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,6 кв.м., 2-а кімната 17,0 кв.м., 3-я кімната 9,7 кв.м., кухні, площею 8,4 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м, вбиральні 1,2 кв.м., коридору 3,0 кв.м, передпокою 7,2 кв.м., вбудованої шафи 0,4; 1,2 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,8 кв.м. Загальна площа квартири 63,1 кв.м. (а.с.13-14).

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№10105 від 16.11.2018 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання наступних осіб: ОСОБА_1 - квартиронаймач; ОСОБА_4 - дружина; ОСОБА_2 - син; ОСОБА_3 - невістка; ОСОБА_5 - онук; ОСОБА_6 - правнук (а.с.6).

Згідно акту №10492, складеного комісією в складі інспектора ВКР ТОВ «ЖЕО» Леонтьєвої С.П., начальника ВКР ТОВ «ЖЕО» Чумакова В.Ю. та затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» 03.01.2019 року вбачається, що під час виходу на місце за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаній квартирі не проживають ОСОБА_5 та його син ОСОБА_6 (а.с.7).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.09.2010 року у цивільній справі №2-4934/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 19.02.1967 року в Шпиківській сільській раді Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №9 (а.с.26).

Після розірвання шлюбу колишня дружина позивача - відповідач ОСОБА_4 проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується змістом довідки Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області вих.№02-14-500 від 30.09.2015 року (а.с.25), проте на час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у спірній квартирі.

Позивач являється інвалідом війни ІІ групи, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.19) та довідка Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 12.03.2014 року №2872 (а.с.19); має хворобливий стан здоров`я, про що свідчать медичні документи (а.с.20-24); згідно рішення виконкому міської ради від 25.12.2014 року №2947 перебуває на квартирному обліку при виконкомі міської ради загальної черги та включений в список на позачергове отримання житла, а також рахується в списку інвалідів війни та членів їх сімей загиблих військовослужбовців, як інвалід війни.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі існують неприязні відносини, в тому числі спір щодо порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать неодноразові звернення позивача до виконавчого комітету Вінницької міської ради (а.с.27-34, 82-84), органів прокуратури (а.с.80-81) щодо неправомірних дій відповідачів та вчинення останніми перешкод йому у праві користування жилим приміщенням вказаної квартири, рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 28.04.2011 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15.06.2011 року залишено без змін, у цивільній справі №2-1024/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою (а.с.91-92, 93-96), актом №1674 від 15.07.2015 року про пошкодження вхідних дверей (а.с.15) тощо.

Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За положеннями статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу (ст.47 ЖК УРСР).

Проте, 13,65 кв.м. це норма саме у межах якої громадянин може бути забезпечений жилою площею, але вона не є виключною, обов`язкова площа має бути не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, положення про що визначено у п.53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470.

Пунктом 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською Республіканською Радою професійних спілок від 11.12.1984 року №470 встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.

Відповідно до постанови №21 виконкому Вінницької обласної ради та президіуму обласної ради профспілок від 10.01.1985 року підставою для взяття на квавритрний облік для поліпшення житлових умов являється 6,5 кв.м. жилої площі на кожного із членів сім`ї.

На даний час в спірній квартирі, житлова площа якої 38,3 кв.м., зареєстровано місце проживання шістьох осіб, тобто на одну особу припадає 6,38 кв.м. при нормі жилої площі 13,65 кв.м. на одну особу та обов`язкової площі - 6,5 кв.м.

Підстав для неврахування ОСОБА_5 та його неповнолітнього сина ОСОБА_6 при визначенні розміру жилої площі, яка припадає на одну особу, суд не вбачає, оскільки місце проживання вказаних осіб в установленому законом порядку зареєстровано за адресою спірної квартири.

Між сторонами по справі склався відповідний порядок користування вказаною квартирою, а саме: позивач користується житловою кімнатою, площею 11,6 кв.м. з 1993 року, у користуванні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - житлова кімната, площею 9,7 кв.м., у користуванні відповідача ОСОБА_4 - житлова кімната, площею 17 кв.м.

Таким чином, зважаючи на порядок користування квартирою, який склався між сторонами, норму жилої площі в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу та обов`язкової площі - 6,5 кв.м.,розмір жилої площі в 6,38 кв.м., яка припадає на жителів спірної квартири з розрахунку на шістьох осіб, враховуючи також права осіб ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 , місце проживання яких зареєстроване у вказаній квартирі, суд вважає, що вимога позивача щодо встановлення порядку користування квартирою, шляхом виділення кожному окремої кімнати, не підлягає задоволенню, оскільки при встановленні запропонованого позивачем варіанта користування квартирою порушуватимуться права інших членів сім`ї квартиронаймача. Також, не підлягає задоволенню позовні вимоги про виділення позивачу ОСОБА_1 в одноособове користування балкону, оскільки балкон - є приміщенням загального користування, а одноособове користування балконом буде порушувати право інших мешканців цієї квартири на користування останнім в побутових потребах, що є неприпустимим.

Що ж стосується позовних вимог щодо зобов`язання ТОВ «ЖЕО» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою, відкривши на ім`я позивача новий особовий рахунок, закріпивши при цьому існуючий особовий рахунок № НОМЕР_1 за відповідачем ОСОБА_2 , то в задоволенні останніх слід також відмовити, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в судовому порядку, про що звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 18.10.2018 року у справі №756/9713/16-ц.

Більше того, суд звертає увагу, що в судовому засіданні не встановлено, що в позасудовому порядку сторони звертались з вимогою до відповідних організацій про укладення з ними окремих договорів, і їм було в цьому відмовлено. Таким чином, на момент розгляду справи судом не встановлено порушення, невизнання або оспорювання житлових прав мешканців спірної квартири з боку обслуговуючих організацій.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.47, 48 Конституції України, ст.ст.9, 47, 64 ЖК УРСР, ст.ст.3, 15, 16 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про встановлення порядку користування жилим приміщенням, розподіл особового рахунку на користування житлово-комунальними послугами, надання окремого особового рахунку,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», , місцезнаходження за адресою: вул. Миколи Оводова, 1, м. Вінниця, 21050.

Повне рішення суду складено 11.09.2019 року.

Суддя: