Провадження № 2/752/1963/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.06.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 15 липня 2001 р. вони з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис №1123. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів. Починаючи з грудня 2011 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, окремо проживають, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет. Спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали.

Крім того, позивач посилається на те, що батько не виконує свої обов`язки по утриманню їх неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з чим позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття, оскільки ОСОБА_2 добровільно регулярну матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Представник позивача та відповідач подали заяви про слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15 липня 2011 р. сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис №1123.

Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2011 року, сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на віьній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як зазначалось судом вище, позивач заперечує подальше існування сім`ї, оскільки сім`я не існує в розумінні положень Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше існування сім`ї впливає на права обох сторін, позбавляє можливості сторони влаштувати інше сімейне життя, в зв`язку з чим вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що питання щодо утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не узгоджено.

Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні дані про розмір доходів відповідача, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку.

Також суд враховує позицію відповідача, який залишив вирішення питання в частині стягнення аліментів на розсуд суду, а також що він є особою працездатного віку та може надавати допомогу на утримання дитини.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3 000 гривень щомісячно, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави, оскільки при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору..

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу, а також витрати на правову допомогу, які підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81259,261,265, 273, 354 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.07.2001 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1123, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Лейпциг, Федеративна Республіка Німеччина, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 гривень, щомісяця, починаючи з 22.06.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Лейпциг, Федеративна Республіка Німеччина, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 6 250 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя