ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4792/19

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1106/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати,

прізвище судді: Требух Н.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 26 червня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з адвоката ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період роботи з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року у розмірі 216,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу №1 від 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу помічником адвоката ОСОБА_2 19 квітня 2017 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір. Трудові відносини не розірвані, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку. Позивач вказує, що за період роботи з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року на посаді помічника адвоката їй було виплачено заробітну плату у розмірі 14200,00 грн., однак вказана виплата була здійснена не в повному обсязі. Відповідно до п.4.1 трудового договору, встановлений п`ятиденний робочий тиждень з наступним режимом роботи: понеділок-п`ятниця - 09.00-17.30, перерва для харчування і відпочинку - 13.00-13.30. За усною домовленістю між сторонами було погоджено, що ОСОБА_1 працює кожен день з 09.00 по 17.45, а по п`ятницям до 16.45 з обідньою перервою з 13.00 по 13.30. Таким чином, позивачем за період роботи з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року кожен день відпрацьовано п`ятницю надурочно 15 хв., що склало 1 год. 15 хв. (30 хв. у квітні 2017 року та 45 хв. у травні 2017 року). Крім того, 11.05.2017 року ОСОБА_1 відпрацювала 08 год. 15 хв., так як в цей день позивач відвідувала жіночу консультацію у м. Києві та за домовленістю з відповідачем приступила до роботи об 11.00 та закінчила в 19.45, тобто відпрацьовано ще 2 год. надурочно у травні 2017 року. За таких обставин, за період з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року ОСОБА_1 не було доплачено заробітну плату у розмірі 216,15 грн., яку остання просить стягнути з відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невиконання нею обов`язків, передбачених ч.2 ст.16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», хоча відповідач не заперечував щодо наявності між сторонами трудових правовідносин.

В апеляційній скарзі поданій представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю., посилаючись на неповністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

За доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , суд першої інстанції ототожнив поняття виконання роботи на посаді помічника адвоката, що обумовлено укладеним трудовим договором, та поняття набуття статусу помічника судді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказувала на те, що надурочною можна назвати тільки ту роботу, що виконується з ініціативи роботодавця. ОСОБА_1 робота виконувалася за домовленістю сторін. Так, було погоджено режим роботи ОСОБА_1 : кожен день з 09.00 до 17.45, а по п`ятницям до 16.45 з обіднею перервою з 13.00 по 13.30 вказана домовленість, як і вихід на роботу 11.05.2017 року об 11.00 та закінчення в 19.45 через відвідування ОСОБА_1 жіночої консультації у м. Києві не було обумовлено укладеним трудовим договором. Такий графік роботи відображався в табелі обліку робочого часу, у результаті чого ОСОБА_1 була премійована за наслідками роботи. Відповідач наполягає на тому, що кожен день позивач відпрацювала помічником адвоката згідно з встановленим режимом робочого часу. У зв`язку з тим, що накази про встановлення або уточнення режиму роботу не видавалися, а до трудового договору відповідні зміни не вносились, то підстав для виплати за надурочну роботу не було. Крім того, виплаченою премією було фактично відшкодовано понесені витрати за додатково відпрацьований час з понеділка по четвер та компенсовано зменшенням робочого часу щоп`ятниці.

Вислухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, враховуюче наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження виконання роботи помічника адвоката не надала посвідчення помічника адвоката та відомості про внесення щодо неї як помічника адвоката даних до Єдиного реєстру адвокатів України, а отже не довела, що набула статусу помічника адвоката та права виконувати пов`язані з цим статусом дії.

Однак апеляційний суд вважає помилковими викладені судом першої інстанції мотиви для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Апеляційним судом у справі встановлено, що відповідно до наказу №1 від 18.04.2017 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу помічником адвоката ОСОБА_2 з 19.04.2017 року згідно умов трудового договору.

19 квітня 2017 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договорі №1, за яким ОСОБА_1 приймається на роботу на посаду помічника адвоката ОСОБА_2 ., код професії відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010-3436.9.

Відповідно до п.п. 4.1-4.4 трудового договору №1 від 19 квітня 2017 року, для виконання помічником адвоката своїх обов`язків, йому встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з наступним режимом роботи: понеділок-п`ятниця - 09.00-17.30, перерва для харчування і відпочинку - 13.00-13.30. Вихідними днями для помічника адвоката є субота і неділя. У вихідні і святкові дні робота, як правило, не проводиться. Вихід на роботу у вихідні і святкові дні можливий тільки з підстав, передбачених законодавством за розпорядженням адвоката з оплатою праці не нижче встановленої законодавством України. Помічникові адвоката надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних дні.

Відповідно до п.1.6 трудового договору №1 від 19 квітня 2017 року, помічником адвоката працевлаштовується на умовах повного робочого часу.

Наказом адвоката ОСОБА_2 №1-з/п від 28 квітня 2017 року, за успішне виконання планових завдань та до свят премійовано ОСОБА_1 , помічника адвоката ОСОБА_2, у розмірі 4420 грн. та виплачено заробітну плату в загальній сумі 7600 грн. за квітень 2017 року.

Наказом адвоката ОСОБА_2 №2-з/п від 22 травня 2017 року, за успішне виконання планових завдань премійовано ОСОБА_1 , помічника адвоката ОСОБА_2, у розмірі 300 грн. та виплачено заробітну плату в загальній сумі 6600 грн. за травень 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Відповідно до ст.62 КЗпП України надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (ст.ст. 52, 53 і 61 КЗпП України).

Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в ч.3 ст.62 КЗпП.

Згідно із ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень з дотриманням положень ст.ст.77-79 ЦПК України щодо належності, допустимості та достовірності доказів.

Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у трудових відносинах.

З наданих табелів обліку робочого часу за квітень-травень 2017 року вбачається, що за період з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року робочий день ОСОБА_1 з понеділка по четвер складав 08 год. 15 хв., щоп`ятниці 07 год. 15 хв., при цьому було дотримано 40-годинний робочий тиждень, що відповідає положенням ч.1 ст.50 КЗпП України, на підставі яких позивачеві була нарахована та виплачена заробітна плата. Будь-яких доказів того, що позивач не погоджувалася з розміром виплаченої їй заробітної плати, звернення її з цього питання до відповідача не надано.

При цьому, графік робочого часу за квітень-травень 2017 року повністю відповідає усній домовленості сторін.

На підставі вищевикладеного, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що за період з 19 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року їй не було доплачено заробітну плату у розмірі 216,15 грн.

З огляду на те, що до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов з помилкових мотивів, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2019 року підлягає зміні в частині мотивів відмови, в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді