Справа № 675/2515/18
Провадження № 2/675/33/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2019 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької областів складі:

головуючого - судді Демчука П.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С.,

представника позивача - адвоката Дацишиної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірної інформації , зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В заяві про уточнення позовних вимог від 24 січня 2019 року ОСОБА_1 позовну заяву в частині вимог до ОСОБА_4 залишив без розгляду, а щодо ОСОБА_2 зазначив, що відповідачка 1 вересня 2018 року в магазині с. РадошівкаІзяславського району у присутності продавця ОСОБА_5 розповідала, що ОСОБА_1 її душив, і вона іде знімати заподіяні тілесні ушкодження. Про ці обставини ОСОБА_2 повідомить сільського голову, при цьому вказувала, що ОСОБА_1 не місце на роботі медичного працівника. Продовжила розповсюджувати неправдиву інформацію серед свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що ніби то ОСОБА_1 намагався її згвалтувати.

21 вересня 2018 року ОСОБА_2 у присутності свідків та сільського голови ОСОБА_10 дала пояснення з приводу поширеної нею неправдивої інформації.

Позивач дізнався про розповсюдження щодо нього неправдивої інформації , яка характеризує його із негативної сторони, у зв`язку із чим він переніс емоційний стрес, неприємні переживання, дискомфорт, переживав щодо своєї репутації. Внаслідок стресу перебував у стані підвищеної знервованості, зниженому настрої, стану тривоги.

Враховуючи наведене, та керуючись нормами цивільного законодавства, ОСОБА_1 просить визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_2 та зобов`язати відповідачку спростувати недостовірну інформацію , а також стягнути з неї 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, та судовий розгляд просив провести за участю його представника оскільки він в даний час проходить військову службу за призовом осіб офіцерського складу з 13.11.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Дацишина М.В. позовні вимоги підтримала та внесла уточнення щодо способу спростування відповідачкою поширеної неправдивої інформації.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду повідомлялася в установленому порядку,

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із вимогами ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка сільський голова с. Радошівка Ізяславського району ОСОБА_10 посвідчив про те, що 21 вересня 2019 року до нього в сільську раду у кабінет прийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з якими була і відповідачка, та вони повідомили, що ОСОБА_2 розповсюдила інформацію серед жителів села про те, що ОСОБА_1 намагався її зґвалтувати. ОСОБА_2 визнала, що вона дійсно таке говорила, так зробити їй підказала ОСОБА_14 . Свідок охарактеризував відповідачку з негативної сторони, вона часто вживає алкогольні напої, проживає з тимчасових заробітків.

Свідок ОСОБА_7 посвідчила суду, що 21 вересня 2019 року вона знаходилася у сільській раді і в той час у сільську раду прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і з ними була ОСОБА_2 На запитання сільського голови відповідачка визнала, що вона по намові ОСОБА_15 розповідала по селу, що ОСОБА_1 то душив її, то намагався зґвалтувати, а в дійсності такого не було. ОСОБА_16 всі люди цінують як гарного медпрацівника і він нізащо не міг зробити нічого протиправного.

Свідок ОСОБА_17 розповіла суду, що вона працює продавцем у магазині в с. Радошівка і на початку вересня 2018 року в магазин прийшла ОСОБА_2 та сказала їй, що напередодні увечері її перестрів ОСОБА_18 , та став її душити, а тепер вона поїде у Шепетівку знімати побої , а також піде у сільську раду, щоб ОСОБА_19 звільнили з роботи. Після цього вона кудись пішла.

ОСОБА_6 в судовому засіданні посвідчила, що вона являється сусідкою ОСОБА_20 і неодноразово чула від людей, що ОСОБА_21 розповідає по селу плітки про те, що ОСОБА_1 душив її. 11 вересня 2019 р. увечері свідок перестріла ОСОБА_22 і запитала, чому вона таке говорить. У відповідь ОСОБА_21 стала кричати, що він неодноразово її душив та хотів зґвалтувати і це також чули інші люди на вулиці.

Про таку поведінку ОСОБА_20 11 вересня 2019 року та її висловлювання підтвердила свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8 посвідчила, що вона чула від людей, що ОСОБА_23 розпускає плітки по селу щодо її племінника ОСОБА_24 , а 21 вересня 2018 року вона разом із ОСОБА_25 і ОСОБА_26 прийшли у сільську раду і там відповідачка у присутності сільського голови підтвердила, що розповідала неправдиву інформацію щодо ОСОБА_16 .

Всі допитані судом свідки охарактеризували позивача виключно з позитивної сторони, і підтвердили, що поширена ОСОБА_2 неправдива інформація щодо нього негативно вплинула на його психоемоційний стан.

Позивач ОСОБА_1 , 1993 р.н., працює в Ізяславській ЦРЛ на посаді лікаря-терапевта та на даний час проходить військову службу за призовом осіб офіцерського складу з 13.11.2018 року.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною 2 статті 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.

Згідно із ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (порушення норм моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 18 названої вище постанови, обов`язок довести, що інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.ч. 4, 7 ст.277 ЦК України).

Судом встановлено, що оспорювана позивачем інформація була поширена відповідачем ОСОБА_2 у вересні 2017 року шляхом повідомлення свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8

Отже, позивачем, як того вимагають наведені вище норми матеріального права, доведено факт поширення відповідачем оспорюваної інформації повідомленням іншим особам.

Вказана інформація містить чіткі твердження про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності, а тому така інформація за своїми стилістичними ознаками не може вважатись оціночними судженнями.

Суд вважає, що поширена відповідачкою ОСОБА_2 є негативною та такою, що не відповідає дійсності і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача., оскільки нею стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, зокрема, вчинення кримінального правопорушення, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги раніше наведені докази, висновки суду про винність відповідача у розповсюдженні неправдивої інформації про позивача, суд вважає, що діями відповідача заподіяно моральну шкоду позивачу внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , внаслідок чого він переніс моральні страждання.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг її страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивач, ступінь вини відповідача та її матеріальний стан (відповідач не працює), виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди стягнути із відповідача у її користь 5000,00 гривень.

Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,13,264-265 ЦПК України,ст. 23, 275, 277, 297, 302, 280, 1167 ЦК України суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, яку поширила ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про те, що він заподіював для неї тілесні ушкодження та намагався згвалтувати.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію у присутності свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий органом 6820 від 29.08.2018 року) на користь ОСОБА_1 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) як відшкодування моральної шкоди та 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Ізяславського районного суду Хмельницької області у строк 30 днів з часу отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 липня 2019 року.

Суддя П.В.Демчук