Ухвала

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 331/5725/17

провадження № 61-16227ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді

Скользнєвої Н. Г. та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня

2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В.,

Полякова О. З., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Наше місто», про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Наше місто» (далі - КП «Наше місто»), про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що він є власником приміщення АДРЕСА_2 . У березні 2017 року з квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , через течію трубопроводу холодного водопостачання, відбулось залиття приміщення, яке належить ОСОБА_1 , про що виїзною комісією КП « Наше місто» складено відповідний акт.

Загальний розмір майнових збитків, яких зазнав позивач у зв`язку із залиттям належного йому приміщення, становить 23 578,00 грн. Крім того, йому завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, пов`язаних з протиправною поведінкою відповідача та пошкодженням його майна, яку він оцінює у 10 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року, у якій він просив, скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначив, що справа є малозначною, але має для заявника виняткове значення, оскільки він має намір здати нежитлове приміщення в оренду, або самостійно здійснювати господарську діяльність, іншого заробітку на даний час він не має, а тому, судові рішення підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту в частини третьої статті 389 ЦПК України. Крім того, з вини відповідача, належне йому нежитлове приміщення, повторно було затоплене, він має намір знову звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, однак буде позбавлений можливості спростувати обставини встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи (пункт б частини третьої статті 389 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

За правилом частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В даному випадку, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена у грошовому вимірі, а відтак, є майновою вимогою.

Ціна позову у даній справі становить 33 578, 00 грн (23 578,00+10 000,00), що станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про виняткове значення вирішення спору для заявника та неможливості спростування обставини встановлених оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи

Посилання заявника на те, що справа має для нього виняткове значення, є необгрунтованими та зводяться до його незгоди з ухваленими судовими рішеннями, оскільки він не навів переконливих доводів,в чому полягає для нього виняткове значення справи, сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не є підставою для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Неспроможними є і доводи заявника про те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав передбачених пунктом б) частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки, він не надав доказів розгляду іншої справи у суді, а лише зазначив про свій намір звернутися до суду з позовом, що не свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що справа становить для заявника виняткове значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Наше місто», про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик