Житомирський апеляційний суд
Справа №276/32/19 Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 61 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №276/32/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мельника М.Л. в смт Хорошів,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати в розмірі 886 грн 27 коп. та 3% річних в розмірі 127 грн 54 коп, а всього 1013 грн 81 коп. В обгрунтування позову вказувала, що наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №22-к від 10.12.2015 «Про застосування дисциплінарного стягнення» її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.09.2016 у справі №276/458/16-ц визнано незаконним та скасовано вищевказаний наказ. Стягнуто з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Рішення суду набрало законної сили 10.10.2016, проте відповідачем кошти були перераховані на її картковий рахунок лише 27.11.2018 року. Стягнення грошових коштів за рішенням суду є грошовим зобов`язанням.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що відповідач не вчиняв жодних дій по виконанню рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди, а навпаки шукува інші підстави для створення перешкод та ухилення від виконання рішення суду, яке вступило в законну силу та підлягало обов`язковому виконанню. Суд помилково дійшов до висновку, що затримка у виплаті грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн за рішенням суду виникла у зв`яку з добровільною письмовою відмовою від її відшкодування. Відмова від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, можлива лише на стадії виконавчого провадження. Заява, яка була написана на вимогу ОСОБА_2 порушує норму закону, її права, свободи та інтереси.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №22-к від 10.12.2015 «Про застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.09.2016, яке набрало законної сили 10.10.2016, вищезазначений наказ визнано незаконним та скасовано. Стягнуто з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до директора Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати прцездатності у якій добровільно відмовилась від відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн за рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.09.2016 та зобов`язувалася не вимагати відшкодування моральної шкоди, оскільки з неї знято дисциплінарне стягнення.

Незважаючи на заяву від 23 вересня 2016 року, 20.11.2018 позивач звернулась до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області із заявою, в якій просила виконати рішення Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 20.09.2016 по цивільній справі №276/458/16-ц в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

23 листопада 2018 року відповідач перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що після отримання виконавчого листа позивачка не пред`являла його до примусового виконання в порядку ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність вини відповідача у невиконанні рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.09.2016 в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 23 вересня 2016 року письмово відмовилася від відшкодування моральної шкоди, а звернувшись повторно 23.11.2018 із заявою про виплату такого відшкодування, відповідач 23.11.2018 року виплатив ОСОБА_1 2 000 грн.

Зазначені обставини підтверджують відсутність прострочення виконання грошового зобов`язання зі сторони відповідача та не тягнуть за собою стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційних витрат та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що заяву про відмову від виконання рішення суду в частині відшкодуання моральної шкоди була написана позивачкою 23 вересня 2016 року під психологічним тиском ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді