КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 752/6389/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9834/2019Головуючий у суді першої інстанції - Хоменко В.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімед» Гастроцентр «Олімед» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроцентр», згідно з яким, враховуючи уточнення до позовної заяви (а.с. 44-47), просила: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроцентр» на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок неякісного лікування, у розмірі 5 800,00 грн., компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що через біль спазмуючого та колючого характеру в животі вона 01.03.2017 року звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроцентр», з яким в усній формі уклала договір про надання медичних послуг з лікування шлунку, після чого була заведена амбулаторна карта пацієнта № 11895.

При цьому, в той же день їй було призначено медікаментозні препарати, в тому числі й транквілізатор (афобазол), а після обстеження езофагогастродуоденоскопії та виявлення хронічного неотрофічного активного Helicobacter- асоційованого - антибіотикотерапію і комплексне УЗД органів брючної порожнини, забрюшного пространства та жовчного міхура, жовчних шляхів з використанням функціональних проб, що підтверджується Актом про надання медичних послуг для пацієнта від 20.03.2017 року.

Разом з тим, зазначає, що прийняття транквілізатора викликало в неї частий головний біль, а внаслідок антибіотикотерапії стан суттєво погіршився, що супроводжувалося небажаними побочними ефектами, а саме тривалою печеєю.

У зв`язку з зазначеним, звернулася до Діагностичного відділення Чернігівської міської лікарні № 2, де в неї було виявлено конкремент розміром 8 мм, якого, в свою чергу, не було до проведення антибіотикотерапії, призначеної лікарем ТОВ «Гастроцентр» ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, а також посилаючись на неякісне лікування, вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню сума майнової шкоди у розмірі 5 800,00 грн., сплачених нею за лікування, а також компенсація моральної шкоди, яка, з урахуванням глибини хвилювань, становить 40 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 76-80).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

При цьому, в обгрунтування доводів апеляційної скарги, позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно недоведеності як факту оплати медичних послуг, так і факту причинного зв`язку між винними діями відповідача та завданою матеріальною та моральною шкодою, адже ним до позовної заяви було надано всі необхідні документи, які підтверджують вказані обставини (а.с. 84-86).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.06.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 89, 90).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.07.2019 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с. 94).

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася за консультацією до гастроентеролога ТОВ «Олімед» Гастроцентр «Олімед» зі скаргою на часті, практично постійні запори до 3-4 днів протягом останніх п`яти років, біль у животі спазмуючого і колючого характеру, часте, практично постійне вздуття живота.

За результатами вказаної консультації позивачу було призначено дообстеження, нормалізація харчування, дуфалак -30 мл - 40 мл 1 раз в день після вечері та афобазол - 1 таб. 3 рази на день протягом одного місяця.

Крім того, 20.03.2017 року лікарем ТОВ «Гастроцентр» ОСОБА_3 було проведено ультразвукове обстеження жовчного міхура позивача з використанням функціональних проб та надано наступний висновок: ультразвукові ознаки деформації жовчного міхура, раннє скорочення, гіпокинезія жовчного міхура.

В той же день лікарем ТОВ «Гастроцентр» ОСОБА_3 було проведено ультразвукове обстеження органів черевної порожнини та нирок позивача, за результатами якого зроблено висновок: ультразвукові ознаки деформації жовчного міхура, кіста правого яєчника.

Згідно повторної консультації гастроенторолога від 20.03.2017 року ОСОБА_1 встановлено діагноз хроничний неатрофічний гастрит антрального відділу шлунку, СРК с преобладанием запоров, неиследованая диспепсия, дисфункція сф. Одди по смешаному типу, астенический синдром.

При цьому, як вбачається з вказаного документу, ОСОБА_1 задоволена якістю отриманих медичних послуг, про що свідчить її власний підпис.

24.04.2017 року ОСОБА_1 було призначено лікарські препарати, ознайомлено останню під підпис з їх показаннями, протипоказаннями та можливими побічними діями.

Разом з тим, згідно з протоколом № 5939 від 27.09.2017 року ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та нирок, проведеного Діагностичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 2, у ОСОБА_1 було виявлено конкремент розміром 8 мм.

За результатами консультації гастроентеролога від 17.10.2017 року ОСОБА_1 рекомендовані КТ, ОБП, УЗІ жовчного міхура в динаміці, консультація ендокринолога.

Також, позивач власним підписом підтвердив про відсутність претензій до якості наданих послуг.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на погіршення стану здоров`я після лікування, призначеного у ТОВ «Олімед» Гастроцентр «Олімед», зазначав, що з відповідача на його користь підлягає до стягнення сума матеріальної шкоди у розмірі 5 800,00 грн., сплачених ним за лікування, а також компенсація моральної шкоди, яка, з урахуванням глибини хвилювань, становить 40 000,00 грн.

Так, положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Водночас, згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також, згідно з абзацом другим п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Аналогічна позиція викладена й в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 335/11779/16-ц.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів як протиправності дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу, і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні.

При цьому, враховуючи те, що для оцінки наданих позивачем документів на підтвердження стану її здров`я необхідні спеціальні знання у сфері медицини, колегія суддів вважає, що за відсутністю відповідного висновку експертизи, про призначення якої позивачем клопотань не заявлялося, вказані документи не можуть ані спростувати, ані підтвердити доводи позивача, викладені останнім у позовній заяві на підтвердження своїх позовних вимог.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроцентр» про відшкодування шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська