Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 336/8181/15-ц

провадження № 61-27845св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

від 13 квітня 2017 року, ухвалене у складі судді Зарютіна П. В., та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Подліянової Г. С., Гончар М. С., Кримської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно кредитного договору № 0 від 24 квітня 2008 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 49 500 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення

до 24 квітня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 24 квітня 2008 року уклало з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 окремі договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язались нести солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 , що виникли за кредитним договором № 0

від 24 квітня 2008 року.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання за ним, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2015 року її заборгованість становить 52 233, 50 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 1 110 695, 70 грн, з яких 44 244, 27 доларів США, що за курсом НБУ складає 940 812, 33 грн, - заборгованість за кредитом; 7 989, 23 доларів США, що за курсом НБУ складає 169 883, 38 грн, - заборгованість за процентами; 11 754, 35 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 49 821, 23 грн, - пеня за прострочення сплати процентів.

За таких обставин банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 52 233, 50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 жовтня

2015 року становить 1 110 695,70 грн та відшкодувати сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня

2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року 44 244,27 доларів США заборгованості за кредитом, 4 658,21 доларів США заборгованості за процентами, 1 856,93 грн пені за прострочення сплати кредиту, 8 020,60 грн пені за прострочення сплати процентів та 17 584,08 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задоволені позовні вимоги суд вважав доведеними і такими, що відповідають вимогам закону та умовам кредитного договору.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з положень статті 258 ЦК України щодо скороченого (річного) строку позовної давності.

Розмір процентів в сумі 4 658,21 доларів США суд визначив виходячи із уточненого розрахунку заборгованості, наданого банком станом на 26 лютого 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову до поручителів, суд першої інстанції застосував положення частини четвертої статті 559 ЦК України та дійшов висновку щодо пропуску банком строку пред`явлення вимог до поручителів за договорами поруки з огляду на те, що банк у грудні 2014 року пред`явив вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, чим змінив строк виконання основного зобов`язання, однак не пред`явив позов до поручителів протягом шести місяців.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, судового збору скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» проценти за користування кредитом у розмірі 7 989,23 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 499,82 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48 710,83 грн та судовий збір у розмірі 36 883,56 грн.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

від 13 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, що зменшуючи розмір нарахованої пені та процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з уточненого розрахунку заборгованості, проте не врахував, що із заявою про зміну підстав позову чи зменшення суми заборгованості позивач не звертався.

У позовній заяві банк просив стягнути суму заборгованості, яка виникла станом на 07 жовтня 2015 року, а не станом на 26 лютого 2015 року як зазначено в розрахунку, який суд першої інстанції помилково поклав в основу свого рішення.

Апеляційний суд також врахував, що з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 07 жовтня 2015 року, в тому числі пені, позивач звернувся до суду 02 листопада 2015 року. Суд першої інстанції правильно вважав, що заборгованість по пені підлягає стягненню на користь банку в межах річного строку позовної давності, проте, згідно наданого позивачем розрахунку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом нарахована ПАТ «УкрСиббанк» за період з 07 жовтня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, тому відповідно до вимог статті 258 ЦК України період стягнення неустойки (пені, штрафу), який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починається із

02 листопада 2014 року.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки розрахунок заборгованості за період з 02 листопада 2014 року по 02 листопада 2015 року позивачем не надано, то пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом підлягає стягненню відповідно до розрахунку за період

з 13 листопада 2014 року по 07 жовтня 2015 року у розмірі 11 499,82 грн, а пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за цей же період у розмірі 48 710,83 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій в серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник

ПАТ «УкрСиббанк» Ігнатенко В. Л., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог до поручителів і направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 336/8181/15-ц із Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

05 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 336/8181/15-ц передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій положень частини четвертої статті 559 ЦК України.

Банк вважав, що судами не враховано пункт 3.1 договорів поруки, за яким ці договори набирають чинності з моменту їх підписання та діють до повного припинення зобов`язань боржника за основним договором. Строк виконання основного зобов`язання визначено сторонами до 24 квітня 2028 року, тому вимогу до поручителя можна пред`явити протягом цього строку.

Таким чином, за твердженням позивача строк пред`явлення вимоги до поручителів не сплинув, а суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про припинення поруки.

Оскільки судові рішення оскаржуються лише в частині вирішення позовних вимог до поручителів, то відповідно до положень частини першої

статті 400 ЦПК України в іншій частині оскаржені судові рішення не є предметом касаційного перегляду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вважали, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог відносно поручителів та не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказували, що судами правильно застосовано положення частини четвертої

статті 559 ЦК України, тому підстави для скасування судових рішень в оскаржуваній частині відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що згідно кредитного договору № 0

від 24 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є

ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 49 500 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 24 квітня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 24 квітня 2008 року уклало з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 окремі договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язались нести солідарну відповідальність перед банком за зобов`язаннями ОСОБА_1 , що виникли за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року у повному обсязі.

Також суди встановили, що 16 грудня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу відповідачів направлено письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 10 грудня 2014 року становила 47 493,10 доларів США.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

(частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції Кодексу, чинній на час укладення договорів поруки та розгляду справи судами попередніх інстанцій) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами

(частина перша статті 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.1 договорів поруки від 24 квітня 2008 року, укладених банком із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , передбачено, що ці договори вступають в силу з моменту підписання їх сторонами і діють до повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року, на забезпечення якого укладено цей договір.

У кредитному договорі № 0 від 24 квітня 2008 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 , строк виконання основного зобов`язання визначений

до 24 квітня 2028 року. Умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного ануїтетного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Разом із тим пунктом 12.1. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та

ОСОБА_4 передбачено, що у випадку направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарних днів з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. При цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Судами попередніх інстанцій досліджені направлені банком на адресу відповідачів досудові вимоги від 16 грудня 2014 року, зі змісту яких вбачається, що банк вимагав від ОСОБА_1 , ОСОБА_3

та ОСОБА_2 протягом 31 календарного дня з дня одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість за кредитом та процентами в сумі 4 000,86 доларів США, а у випадку неусунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги та в разі відсутності підтвердження отримання вимоги, - із 41 дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту вимагав сплатити заборгованість по поверненню кредиту в повному обсязі, сплатити нараховані проценти, що разом становить 47 493,10 доларів США.

Судами встановлено невиконання позичальником та поручителями вимог банку, надісланих в порядку частини другої статті 1050 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителів, суди попередніх інстанцій, встановивши обставини справи, дослідивши докази і надавши їм належну оцінку, дійшли правильного висновку про те, що пред`явивши 16 грудня 2014 року вимогу до позичальника та поручителів про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом на 41 день з дати направлення такої вимоги, - 27 січня 2015 року, банк, змінив строк виконання основного зобов`язання та мав право протягом шести місяців від дати порушення боржниками встановленого строку для дострокового повернення кредиту звернутись із позовом до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак до суду банк звернувся лише 02 листопада 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою

статті 559 ЦК України у вказаній редакції, та припинення поруки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

До аналогічного висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 336/2926/17.

Висновки судів першої та апеляційної інстанції не суперечать висновкам про застосування норм права, викладеним у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 408/8040/12 та правовим позиціям Верховного Суду України у справах № 6-272цс16 та № 6-1009цс17, на які посилався банк у своїй касаційній скарзі, оскільки у даній справі, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання основного зобов`язання.

За таких обставин доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами положень частини четвертої статті 559 ЦК України є безпідставними.

Отже, судами при вирішенні спору правильно застосовано до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 559 та частини другої статті 1050 ЦК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішень в частині вирішення позовних вимог до поручителів, оскільки суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, ухвалили в цій частині судові рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій у цій частині без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Н. Ю. Сакара