Справа № 450/1135/18 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/218/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , третьої особи Органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 29.11.2017, посвідченого Приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2202. В обгрунтування позовних вимог покликалися на те, що вони є подружжям та разом з малолітніми дітьми проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 . До 29.11.2017 власником житлового будинку була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , яка уклала з ОСОБА_4 (сестрою позивача ОСОБА_1 ) договір дарування будинку АДРЕСА_1 . На момент укладення договору у будинку були зареєстровані та проживали малолітні діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 На початку 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення позивачів з їх малолітніми дітьми. Вказують, що договір дарування порушує права малолітніх дітей на проживання в сім`ї з обома батьками, а тому просили визнати такий недійсним.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначають, що районний суд не врахував, що на момент укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 у ньому були зареєстровані та проживали, а, отже, мали право користування, малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вважають, що вказаний договір дарування порушує права малолітніх дітей на проживання в сім`ї з обома батьками, а тому такий повинен бути визнаний недійсним. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 між відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_8 безоплатно передала у власність ОСОБА_4 належний їй на праві власності житловий будинок № 8 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Договір було укладено за згодою ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. та зареєстровано в реєстрі за №2202.

Вказаний житловий будинок належав дарувальнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 25.11.1987 Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області згідно з рішенням виконкому Пустомитівської районної ради Львівської області від 20.11.1987 за № 520 та зареєстрованого 25.11.1987 у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 256.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 29.11.2017 ОСОБА_4 зареєстрована власником будинку АДРЕСА_1 .

Установлено, що у вказаному будинку зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_8 та братом ОСОБА_4 , а також його діти ОСОБА_6 , 2013 р.н., та ОСОБА_7 , 2016 р.н. (а.с. 13). У будинку проживає без реєстрації позивачка ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ст.203 вказаного Кодексу.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачами не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення сторонами договору дарування вимог ст. 203 ЦК України.

Як вбачається з розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації № 825 від 02.11.2017 питання надання ОСОБА_8 дозволу на укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, право користування якими мають малолітні діти, було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 01.11.2017, з врахуванням якого відповідачу ОСОБА_8 надано дозвіл на укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2429 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , право користування якими мають малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про порушення прав малолітніх дітей внаслідок укладення договору дарування не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 05.09.2019

Головуючий

Судді