У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 2-8/11

Провадження № 22-ц/4815/987/19

Головуючий у Березнівському районному суді:

суддя Мельник В.Я.

Рішення суду першої інстанції

проголошено о 17 год. 35 хв. 26.05.2011

у м. Березне Рівненської області

Повний текст ухвали складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль";

відповідач 1: ОСОБА_1 ;

відповідач 2: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача ОСОБА_3 ;

відповідача 1 адвокати Перемежко Олександр Андрійович, ОСОБА_4 Олександрович;

відповідача 2 адвокати Перемежко Олександр Андрійович, Іванов Василь Олександрович;

за участі (в апеляційному суді): представника ОСОБА_5 адвоката Абакарова Мурада Мавлетхановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката Нефьодова Сергія Миколайовича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступник ОСОБА_5 ) до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2009 року в суд звернулося Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" або банк) з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/95-12/073 від 14 вересня 2007 року. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач 1 як позичальник за вказаним договором отримав 556 000 доларів США строком до 13 вересня 2022 року включно зі сплатою 12, 5 відсотків річних за користування наданими коштами. Цільове призначення кредиту придбання нерухомості.

Відповідач 2 виступив в основному зобов`язанні за кредитним договором як поручитель, про що між позивачем і ОСОБА_2 14 вересня 2007 року було укладено відповідний договір №014/95-12/073/1. Цим договором передбачено солідарну відповідальність обох відповідачів у повному обсязі перед кредитором у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх обов`язків.

Розмір заборгованості за кредитом станом на час пред`явлення позову склала 537 274, 88 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 4 089 414, 03 гривень, з яких прострочена заборгованість 28 143, 73 доларів США (гривневий еквівалент 214 213, 19 гривень).

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2009 року судове засідання у справі за зазначеним позовом призначено на 09 год. 30 хв. 27 листопада 2009 року.

26 листопада 2009 року позивачем збільшено розмір позовних вимог до 4 582 220, 74 гривень, про що надано відповідний розрахунок.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2009 року ОСОБА_1 відмовлено у клопотанні про поновлення строку для подання зустрічного позову.

18 лютого 2010 року позивачем збільшено розмір позовних вимог до 4 756 088, 45 гривень, про що надано відповідний розрахунок.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2010 року зупинено провадження у цій справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та банку про визнання недійсними договорів кредиту, іпотеки та поруки.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 26 січня 2011 року зазначену позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 18 березня 2011 року відновлено провадження у справі за позовом ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

30 березня 2011 року позивачем збільшено розмір позовних вимог до 5 517 940, 80 гривень, про що надано відповідний розрахунок.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року позов банку задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 5 517 940, 80 гривень заборгованості за кредитним договором та 1 952 гривні судових витрат.

07 червня 2011 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_7 на рішення суду було подано апеляційну скаргу, де просив скасувати його, ухваливши нове про відмову банку в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02 серпня 2011 року зазначену апеляційну скаргу відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

09 квітня 2019 року ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року, де просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль", яке змінило своє найменування з ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", у задоволенні позову до обох відповідачів.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

06 червня 2019 року ОСОБА_6 через свого представника адвоката Нефьодова С.М. знову звернулася з апеляційною скаргою на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року, де повторно просила поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, скасувати його та відмовити банку у задоволенні позову до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

На її обґрунтування зазначала про неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Вважала, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, оскільки вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і 14 вересня 2007 року давала свою згоду на укладення ним кредитного договору № 014/95-12/073. При цьому покликалася на положення ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61 СК України щодо презумпції набуття права спільної сумісної власності подружжя на майно, а також на ст. 65 цього Кодексу, якою передбачено виникнення зобов`язань іншого з подружжя як боржника у разі укладення другим з подружжя договору в інтересах сім`ї.

На її думку, суд прийшов до хибного висновку про правомірність дострокового стягнення заборгованості за кредитом, нарахування та стягнення процентів, комісії і пені після закінчення до починальника вимоги, адже суперечить вимога ст.ст. 625, 1049, 1050 ЦК України та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постановах від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Крім того, переконана про недодержання судом правил ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, позаяк відмовлено у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи через відсутність відповідача 1 у судовому засіданні з поважних причин за станом здоров`я.

З наведених міркувань просила скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нову постанову про відмову банку в позові до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

У поданому відзиві ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, просив скасувати його, задовольнивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_6

Тотожні думки і тези було висловлено у своєму відзиві на апеляційну скаргу й ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла до висновку закриття апеляційного провадження.

Задовольняючи вимоги позивача, суд попередньої інстанції виходив з доведеності і обґрунтованості позову, оскільки ОСОБА_1 як позичальником прострочено виконання зобов`язань за кредитним договором, а ОСОБА_2 як поручитель відповідає у повному обсязі перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Тобто внаслідок порушення суб`єктивних прав банку на своєчасне та належне повернення наданих кредитних коштів обидва відповідачі відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

Як з`ясовано судом, 14 вересня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/95-12/073, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 556 000 доларів строком до 13 вересня 2022 ркоу включно зі сплатою 12, 5 відсотків річних за користування наданими коштами. Функціональним призначенням кредиту визначено придбання нерухомості.

Того ж числа зобов`язання ОСОБА_1 перед банком забезпечено порукою ОСОБА_2 , про що укладено відповідний договір № 014/95-12/073/1 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і поручителем. Відповідальність ОСОБА_2 перед кредитором встановлена договором як солідарна нарівні з боржником у разі невиконання чи неналежного виконання останнім своїх зобов`язань перед банком.

Вважаючи, що позичальником допущено прострочення виконання зобов`язань за кредитом, у липні 2009 року банк звернувся до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з позовом про солідарне стягнення 4 089 414, 03 гривень заборгованості за кредитним договором, що складало 511 421, 95 доларів США боргу за кредитом, 24 671, 76 доларів США боргу за відсотками, 263, 14 доларів пені за прострочення погашення кредиту та 918, 03 доларів США пені за прострочення сплати відсотків за офіційним курсом Національного банку України. В подальшому розмір заборгованості збільшено позивачем до 5 517 940, 80 гривень, що було еквівалентно 511 421, 95 доларів США боргу за кредитом, 155 147, 41 доларів США боргу за відсотками, 8 369, 88 доларів США пені за несвоєчасне погашення кредиту і 19 080, 25 доларів США пені за прострочення сплати відсотків.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року позов банку задоволено і стягнуто з обох відповідачів солідарно 5 517 940, 80 гривень заборгованості за кредитним договором.

06 червня 2019 року ОСОБА_6 через свого представника адвоката Нефьодова С.М. подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, де посилалася на вирішення ним питання про її права і обов`язки, а саме, що, перебуваючи у зареєстрованих шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , 14 вересня 2007 року вона висловила свою згоду на укладення позичальником кредитного договору № 014/95-12/073. Тому оскаржуваним рішенням вирішено правовідносини, які регулюються ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61 СК України щодо презумпції набуття права спільної сумісної власності подружжя на майно. Також ці питання регулюються і ст. 65 цього Кодексу, якою передбачено виникнення зобов`язань в іншого з подружжя як боржника у разі укладення другим з подружжя договору в інтересах сім`ї.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З викладеного вбачається, що особи, які не брали участі у справі, можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права або обов`язки. Тобто ці особи мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які прямо встановлюють, змінюють чи припиняють їхні права або обов`язки. Однак, приходячи до переконання про необґрунтованість доводів заявника щодо наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 352 ЦПК України, колегія суддів бере до уваги, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року питання про виникнення, зміну чи припинення будь-яких прав і обов`язків ОСОБА_6 очевидно не вирішувалися.

Згідно із пунктом 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Оскільки оскаржуваним рішенням питання про права і обов`язки заявника не вирішувалися, тому апеляційне провадження у справі слід закрити з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367-369, 362, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката Нефьодова Сергія Миколайовича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2011 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: о 14 год. 25 хв. 10.09.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

С.С.Шимків