ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/268/19

провадження № 22-ц/4809/1110/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач - Спільне Підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю

«Світловодськпобут»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Андріянов О. В.) від 06 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

5 лютого 2019 року Спільне Підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобут») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання дій відповідача щодо відключення від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання незаконними та зобов`язання останнього за власний рахунок відновити централізоване теплопостачання до попереднього стану.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач від`єднався від системи централізованого опалення і гарячого водопостачання незаконно, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, що було скасоване. Вважає, що вказані дії орушують права позивача, як надавача житлово-комунальних послуг та суперечать нормам чинного законодавства України.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів про перебування на його балансі, у власності, на обслуговуванні чи утриманні внутрішньо будинкових мереж в будинку, де розташована квартира відповідача, в якій було здійснено відключення від мережі централізованого опалення. Проведення відключення споживачем житлово-комунальних послуг від системи централізованого опалення, за умови якщо підприємство, що надає житлово-комунальні послуги не володіє, не обслуговує, не є власником або балансоутримувачем внутрішньобудикових мереж, не порушує цивільній права останнього.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В поданій до суду апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення з використанням внутрішньо будинкових мереж, що обслуговуються виконавцем послуги з управління, утримання будинків і споруд. Між сторонами по справ укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, таким чином діями відповідача по відключенню від мережі централізованого опалення, здійсненими без належного дозволу, порушені саме права позивача.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що твердження СП ТОВ «Світловодськпобут» про самовільне змінення системи опалення є необґрунтованими, а вимоги не відповідають чинному законодавству.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

13 листопада 2017 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення ( с. 12-13).

Згідно Додатку №1 до рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 372 від 10 липня 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення виключно газового індивідуального опалення та при умові проведення робіт з відключення квартири в міжопалювальний період.

Згідно акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 18 серпня 2018 року, представник ОСББ «Вись-8», представник монтажної організації - ФОП ОСОБА_5 та власник квартири - ОСОБА_1 підтвердили відключення квартири АДРЕСА_1 , від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Даний акт затверджено рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 26 вересня 2018 року ( с. 45).

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до СП ТОВ «Світловодськпобут» з заявою про фіксування відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відмову від наданих позивачем послуг (с. 14).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» (с. 23-27).

Актом обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири (приміщення) від 5 жовтня 2018 року встановлено, що у вказаній квартирі проведено відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання ( с. 22).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнання незаконним проведення ОСОБА_1 відключення його квартири від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання являється неналежним способом захисту цивільних прав чи інтересів. Вимога про зобов`язання відповідача за власний рахунок відновити централізоване теплопостачання в квартиру до попереднього стану відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України, однак позивач не довів, що відключення споживачем квартири від системи централізованого опалення, за умови що позивач не здійснює обслуговування, не являється власником або балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж, не порушує цивільні права останнього.

Не всі мотиви, якими суд обґрунтував своє рішення, є правильними.

Оцінюючи висновок суду про відсутність у позивача права пред`явлення вимог до відповідача, апеляційний суд виходить з такого.

Право кожного на судовий захист гарантовано Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Примірний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, цивільне та цивільне процесуальне законодавство України визначає три окремі підстави для захисту цивільних права, свобод чи інтересів особи: їх порушення, невизнання, оспорювання.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у цій справі позивач, який являється визначеним у встановленому Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 1875-ІV) порядку виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в м . Світловодську та здійснює її постачання споживачам, зокрема тим, які проживають у багатоквартирному будинку, в якому проживає відповідач.

Між позивачем та відповідачем укладено договір від 13 листопада 2017 року про надання послуг з централізованого опалення. Відповідач здійсни відключення від внутрішньо будинкової системи централізованого опалення.

Послуга централізованого опалення передбачає здійснення виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання подачі теплової енергії до квартири споживача для забезпечення опалення приміщень і спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу). Таке визначення узгоджується зі змістом Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої поди і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Отже, виконавець послуг безпосередньо використовує внутрішньо будинкову мереже централізованого опалення а також гарячого водопостачання, через яку постачає свої послуги споживачам.

Згідно п. 4, п. 5 ст. 21 Закону № 1875-ІV виконавець має право, зокрема: вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень, санітарно-гігієнічних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати від споживача проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІV, виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже позивач, як користувач внутрішньо будинкових систем, має право на звернення до суду з метою захисту свого права, в тому числі пред`явлення позову до споживачів його послуг.

Суд першої інстанції вказаних положень законодавства не врахував і дійшов помилкового висновку відсутність у позивача права на звернення з таким позовом до відповідача.

Щодо висновків суду по суті спору, то апеляційний суд виходить з такого.

Згідно частин 1 - 4 ст. 19 Закону № 1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів всіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Виконавець зобов`язаний забезпечити своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору (п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІV ).

Споживач має право отримувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV ).

Водночас, відповідно до змісту ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІV, споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; додержуватися санітарних норм та житлового і містобудівного законодавство щодо здійснення ремонту або реконструкції приміщень чи їх частин, не допускати порушення законних прав інших учасників у сфері житлово-комунальних послуг.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктом 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Так, відповідно до пункту 2.1 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з пунктом 2.2 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Пунктом 2.2.2 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання передбачено, що підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку.

Зі змісту вказаних норм убачається, що необхідною умовою для прийняття Комісією рішення про відключення багатоквартирного будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є наявність протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Для прийняття такого рішення необхідна наявність, зокрема, рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення, яке підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 26.09.2012 року у справі № 6-96цс12 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 766/13874/17.

Актом обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири (приміщення) від 5 жовтня 2018 року, затвердженого Генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» Московським С. В. , встановлено, що відповідачем проведено відключення квартири від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради № 372 від 10 липня 2018 року (с. 22).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» (с. 23-27).

Оскільки рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 липня 2018 року № 372 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» визнано судом протиправним та скасовано, тому дії відповідача по від`єднанню нагрівальних приладів у його квартирі від системи від системи централізованого опалення не можна вважати правомірними так, як правова підстава для їх вчинення відпала.

Отже в даному випадку відключення є таким, що не відповідає вимоги ст. 152 ЖК України та пп. 1.4.4. - 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, пп. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно умов укладеного між сторонами договору споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг та несе відповідальність згідно із законодавством і укладеним між сторонами договором у разі недотримання вказаних вимог (пп. 4 п. 17, пп. 1 п. 20 Договору).

Відповідно до п. 30 договору, він може бути розірваний достроково у разі зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого законодавства України, норм та правил.

Проте, відповідач фактично відмовився від договору з позивачем всупереч вимог законодавства.

Оскільки між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, СП ТОВ «Світловодськпобут» для забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки система центрального опалення має право вимагати позивача усунення порушень в сфері житлового-комунальних послуг, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача відновити централізоване теплопостачання до попереднього стану, шляхом підключення нагрівальних приладів (радіаторів) до внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 61-42817св18 (ЄУН 415/7624/17) та постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 61-36581св18 (ЄУН 447/2450/15-ц).

Відмовляючи в задоволенні позову в цілому, суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дій відповідача, не зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає захисту його порушеного права.

Отже висновок суду першої інстанції про безпідставність вимоги позивача про відновлення становища, яке існувало до порушення, суперечить фактам у цій справі та змісту норм матеріального права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини.

Неправильне застосування судом норм матеріального права являється підставою для скасування рішення суду судом апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення (п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним проведення ОСОБА_1 робіт по відключенню від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання в належній йому квартирі суд зазначає наступне.

Встановлення невідповідності закону проведених відповідачем робіт по відключенню його квартири від внутрішньобудинкової мережі централізованого теплопостачання являється обставиною, якою обґрунтовує порушення свого права та підлягає доведенню і не являється передбаченим законом або договором способом відновлення порушеного права у спорах між фізичними та юридичними особами.

Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності в якості способу захисту передбачений п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України і застосовується лише в спорах з органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У справі яка розглядається спір виник між споживачем (фізичною особою) та виконавцем послуг (юридичною особою).

Отже, зазначена позовна вимога не є матиме наслідок у вигляді відновлення порушеного права позивача являється підставою для задоволення вимоги про відновлення системи централізованого теплопостачання до попереднього стану.

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту прав, свобод чи інтересів є підставою відмови в позові.

З урахуванням цього, суд правильно відмовив в задоволенні цієї вимоги позивача.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Про судові витрати

Оскільки апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення, яким задовольняє позов частково, відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в частині задоволених вимог за подання до суду позовної заяви в сумі 1 921 грн (с. 1) та за подання апеляційної скарги в сумі 2 881, 50 грн (с. 84), а всього - 4 802, 50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Спільного Підприємства - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання відповідача вчинити дії скасувати і ухватити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_1 виданий 13 серпня 2009 року Світловодським МРВ УМВС України)за власний рахунок відновити централізоване теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом підключення нагрівальних приладів (радіаторів) до стояків системи централізованого опалення.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_1 виданий 13 серпня 2009 року Світловодським МРВ УМВС України) на користь Спільного Підприємства - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (Кіровоградська обл., Світловодський р-н., м. Світловодськ, вул. Крупської, 2 А; ідентифікаційний код - 31678853) судовий збір у сумі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві ) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. М. Єгорова

С.І. Мурашко