Номер провадження: 22-ц/813/1705/19
Головуючий у першій інстанції Турецький О.С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/28978/13-ц

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач -Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Матвєєвим Віталієм Юрійовичем, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Турецького О.С. 06 грудня 2013 року,

встановив:

У листопаді 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить визнати, договір поруки №52296 укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 припиненим від 23.10.2007 р.; розірвати договір іпотеки серії ВЕС №190414 зареєстрований приватним нотаріусом Шевченко В.М. за № 6381 від 23.10.2006 р.; розірвати договір про внесення змін до договору іпотеки за №1020 серії ВМА №900576 від 27.02.2009 р.; вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер №3932265 зареєстрований 23.10.2006 р. приватним нотаріусом Шевченко В.М. про заборону відчуження на предмет іпотеки об`єкт нерухомості, а саме: квартира загальною площею 44, 4 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; вилучити запис з Державного реєстру речових прав реєстраційний номер №2876632 зареєстрований 15.10.2013 р. та №2876692 зареєстрований 15.10.2013 р.; вилучити з Державного реєстру іпотек запис реєстраційний номер обтяження №3932110 зареєстрований 13.12.2012 р. приватним нотаріусом Кондратюк В.С. на об`єкт обтяження: квартира, жила площа 18, 5 кв. м., загальна площа 44,4 кв. м., адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що 23.10.2006 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №, відповідно до якого останній отримав від банку 46132 швейцарських франків. 23.10.2006 р. в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк», між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 52296, за яким позивач виступає майновим поручителем за зобов`язанням ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк». Та укладено договір іпотеки серії ВЕС №190414, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ПАТ «УкрСиббанк» в термін до 23.10.2007 р. до ОСОБА_1 , як до поручителя ОСОБА_2 , вимог про погашення заборгованості не пред`являв (а. с. 2 - 4).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2013 р. позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано вищевказаний договір поруки припиненим. Розірвано вищенаведений договір іпотеки та договір про внесення змін до вищенаведеного договору іпотеки.

Оскаржуване заочне рішення мотивовано тим, що відповідачем було пропущено процесуальні строки звернення до ОСОБА_1 з вимогою про погашення наведеної заборгованості. Отже суд першої інстанції дійшов висновку, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» не звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості, позовна заява підлягає частковому задоволенню (а. с. 25 - 27).

ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. Судом першої інстанції порушено вимоги ст. 264 ЦПК України. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов хибного висновку, що договір поруки є припиненим, а договір іпотеки є розірваним. Також апелянт вказує, що суд не звернув уваги, що порука припиняється в даному випадку протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме з 23 жовтня 2016 р.. Позов було подано 18.11.2013 р., а отже є передчасним. Тим самим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства не відповідає з огляду на наступне.

З додатків до апеляційної скарги, а саме договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 р. вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за вищенаведеним кредитним договором, а отже оскаржуване рішення стосується прав та інтересів ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 42 - 55).

За правилами ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В матеріалах справи відсутні докази існування підстав припинення іпотеки, у розумінні ст. 17 Закону України «Про іпотеку», якою діючим законодавством визначено перелік підстав відповідно до яких договір іпотеки можна визнати припиненим.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що помилковим є висновок суду першої інстанції щодо можливості задоволення позовних вимог в частині розірвання вищенаведених договору іпотеки та договору про внесення змін до вищенаведеного договору іпотеки.

Крім того, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Вищенаведеним договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він припиняється з припиненням всіх зобов`язань позичальника по кредитному (основному) договору.

Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.1.2.1. кредитного (основного) договору, строк дії кредитного (основного) договору закінчився 23 жовтня 2016 р.. З огляду на вищенаведені приписи ч.4 ст. 559 ЦК України, саме з 23 жовтня 2016 р. необхідно відраховувати шестимісячний строк існування зобов`язання за договором поруки.

Отже невірним є висновок суду першої інстанції про визнання вищевказаного договору поруки припиненим через відсутність вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про погашення заборгованості.

З урахуванням того, що вищезазначений позов подано у листопаді 2013 р., апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги, яким апелянт вказує на те, що вимога вищенаведеного позову про визнання договору поруки припиненим є передчасною.

Апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк»є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»судовий збір у сумі - 352 грн., сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Матвєєвим Віталієм Юрійовичем , - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2013 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути зОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (Код ЄДРПОУ - 34047020) судовий збір у сумі - 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе