Справа № 346/3331/19
Провадження № 2/346/1754/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі - головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Матеївецької сільської ради об`єднаної територіальної громади про визначення частки у праві спільної власності на земельну ділянку,-

встановив:

позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому вказали, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 23 жовтня 2003 року на підставі рішення від 26 серпня 2003 року №8 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належало по ј частині житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі вказаного свідоцтва їм було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку від 30 вересня 2009 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 , частки у праві спільної власності на земельну ділянку не виділені. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.За життя померлий залишив заповіт, яким все своє майно заповів йому ОСОБА_3 . З метою оформлення спадщини, ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку відсутні відомості про частку, яка належить померлому ОСОБА_4 Просить визначити частку ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у праві спільної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель площею 0,2500 га, яка з-находиться в АДРЕСА_1 в розмірі по ј частині відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 вересня 2009 року.

В судове засідання позивачі подали письмові клопотання, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розгляд справи провести без їх участі.

Представник відповідача Матеївецької сільської ради ОТГ подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачів та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволенняз наступних підстав.

Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 23 жовтня 2003 року на підставі рішення від 26 серпня 2003 року №8 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить по ј частині житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.15).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина яка складається, зокрема, з належної йому частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в АДРЕСА_1 .

11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку відсутні відомості про частку, яка належить померлому ОСОБА_4 (а.с.23)

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 на підставі рішення ХХVІ сесії п`ятого демократичного скликання Матеївецької сільської ради від 08.05.2009 року №523-26/2009 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_2 . В списку співвласників земельної ділянки зазначені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.17)

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№ 296/5,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно п.п.4.21 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до п. 3.4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частинами 1,2 ст.71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістомст. 357 ЦК Українивбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого ( ОСОБА_5 ) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок,будівлю або споруду, що перебувають у власності,користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок,будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину,на якій вони розміщені,без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то вразі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою,на якій вони розміщені,на тих самих умовах і втому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З огляду на зазначене, частка у праві спільної сумісної власності є рівними, отже, частка кожного із співвласників становить по 1 /4.

Відповідно до п.21постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»визначено, що: «Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно достатті 88 ЗК(2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбаливідповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.»

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2цс15аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

З огляду на зазначене, частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/4 у кожного.

На підставі викладеного, згідно ст. ст.369,370,372,1216,1261ЦК України та керуючись ст.ст.197-200, 206 ч.1,247ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити частки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , у праві спільної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,2500 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі по 1/4 частині кожному, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.