Справа № 368/805/18
Рішення 2/368/69/19

Іменем України

"10" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника відповідача - адвоката Матюшенкова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ПрАТ «УПСК» про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 46111, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 41224.78 грн. та понесені по справі витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1500 грн.

Мотивувала заяву тим, що 19 червня 2016 року приблизно о 22 годині 30 хвилин. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер 4» номерний знак НОМЕР_1 , який належить СТОВ «Колос», рухаючись по вул. Білоцерківській, на

перехресті з вулицею Столичною, проявив неуважність, порушив п.16.11 Правил

дорожнього руху України та здійснив наїзд на автомобіль марки «ГАЗ 31 10» номерний знак НОМЕР_2 , яким управляв ОСОБА_3 .

В результаті протиправних дій відповідача, що призвели до зіткнення автомобілів, пасажир автомобіля ГАЗ 3110 ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а автомобіль ГАЗ 3110 механічні пошкодження, які виключають його подальшу експлуатацію за призначенням.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, відповідач визнаний винним у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення Правил дорожнього руху України, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отримання потерпілою ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У зв`язку з примиренням та відшкодуванням заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_4 в порядку ст. 46 КК України, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_1 є власником автомобіля ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_2 який від дій відповідача отримав настільки значні пошкодження, що став непридатним до експлуатації без відновлювального ремонту.

Заподіяну шкоду відповідач, як винна в цьому особа, жодним чином не покрив. Намірів таких не висловлює.

Експерт-авто товарознавець Бевз В. М . провів дослідження вище вказаного автомобіля ГАЗ для визначення заподіяних позивачу матеріальних збитків та вартості його відновлювального ремонту.

Відповідно до висновків звіту експерта № 8/03/18 про оцінку автомобіля ГАЗ- 3110 держномер НОМЕР_2 , складеного 11.03.2018 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 46111 гривень. Дана сума складає повну ринкову вартість автомобіля з врахуванням його зносу.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ-3110 держномер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складє 82335,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина відповідача в заподіянні позивачу шкоди встановлена ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.04.2017 року, яка набрала законної сили 03.05.2017 року.

Відповідно до ч,6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду,лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

За даних обставин позивач звільнена від доказування даного факту.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди належно визначено відповідним експертним висновком. Крім матеріальної шкоди позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в стражданнях та переживаннях від пошкодження і втрати належного позивачу та моїй сім`ї майна. Відповідач позивачу жодним чином не допоміг. Близько двох років по вині відповідача ОСОБА_2 позивач позбавлена можливості користуватись за призначенням своєю власністю. Дані обставини посилюють моральні страждання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повідомлена належним чином не з`явилась.

Представник відповідача - адвокат Матюшенков Д.В. в судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити в задоволенні позову, так як цивільна відповідальність відповідача була застрахована та на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду позивачем не надано жодного належного та допустимого доказів в обґрунтування її розміру.

Представники відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» і третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПрАТ «УПСК» не зявились в судове засідання і розгляд справи проведено у їх відсутність.

Судом встановлено, що 19 червня 2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки « VOLKSWAQEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_3 , який належить ТОВ «ВІСКАР АГРО», рухаючись по вул. Білоцерківській, на перехресті з вулицею Столичною, проявив неуважність, порушив п.16.11 Правил

дорожнього руху України та здійснив наїзд на автомобіль марки «ГАЗ 31 10» номерний знак НОМЕР_2 , яким управляв ОСОБА_3 .

В результаті протиправних дій відповідача, що призвели до зіткнення автомобілів, пасажир автомобіля ГАЗ 3110 ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а автомобіль ГАЗ 3110 механічні пошкодження, які виключають його подальшу експлуатацію за призначенням.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, відповідач визнаний винним у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення Правил дорожнього руху України, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отримання потерпілою ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У зв`язку з примиренням та відшкодуванням заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_4 в порядку ст. 46 КК України, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_1 є власником автомобіля ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_2 який від дій відповідача ОСОБА_2 отримав значні пошкодження, що став непридатним до експлуатації без відновлювального ремонту.

Відповідно до висновків звіту експерта № 8/03/18 про оцінку автомобіля ГАЗ- 3110 держномер НОМЕР_2 , складеного 11.03.2018 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 46111 гривень. Дана сума складає повну ринкову вартість автомобіля з врахуванням його зносу.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складє 82335,78 грн.

Заподіяну шкоду відповідач ОСОБА_2 , як винна в цьому особа не покрив, посилаючись на наявність страхового полісу і обов`язок страховика сплатити страхові суми.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Ст. 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхових на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника який завдав шкоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( стаття 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року провадження №14-176цс18.

Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування».

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільна відповідальність відповідача була застрахована ТОВ «ВІСКАР АГРО» у «ПрАТ» «УПСК» з 13.06.2016 року по 12.06.2017 року згідно Полісу №АЕ8872637 де страхова сума за майнову шкоду становить 100000 грн. . Позивач не знала про наявність вказаного полісу і не могла знати , так як відповідач ОСОБА_2 не повідомляв про це позивача і в ухвалі суду від 21 квітня 2017 року було допущено описку та ухвалою Кагарлицького районного суду від 28.08.2019 року було виправлено описку і правильно вказано номерний знак автомобіля НОМЕР_3 , так як неправильно було вказано номерний знак НОМЕР_1 . Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та полісом № АЕ8872637 підтверджується, що автомобілем марки « VOLKSWAQEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_3 , який належить ТОВ «ВІСКАР АГРО» та вбачається описка в ухвалі суду від 21 квітня 2017 року де вказано, що автомобіль марки «Фольксваген Транспортер 4» який належить СТОВ «Колос».

Тому в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю, так як позивач повинна звернутись з цього питання до «ПрАТ» «УПСК».

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також судом встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка відповідно до ст.23ч.2п.3 ЦК України полягає у душевних стражданнях яких позивач зазнала у зв`язку пошкодженням її автомобіля яким близько двох років по вині відповідача ОСОБА_2 позивач позбавлена можливості користуватись за призначенням . ОСОБА_2 проявив неуважність, порушив п.16.11 Правил

дорожнього руху України та здійснив наїзд на автомобіль марки «ГАЗ 31 10» номерний знак НОМЕР_2 . і заподіяв моральну шкоду позивачу, а тому відповідно до ст.ст. 1166ч.1, 1177 ч.1 ЦК України зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу визначається судом в розмірі 5000 грн. з урахуванням характеру правопорушення відповідача ОСОБА_2 , глибини душевних страждань позивача , а також з урахуванням, що позивач є пенсіонером і інвалідом 2 групи довічно по загальному захворюванню і ці обставини мають істотне значення так як вбачається потреба позивача у пересуванні автомобілем для лікування. Також при визначені розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Посилання на те, що страховик повинен відшкодувати моральну шкоду не відповідає положенням ст.26-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» так як страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а позивач не зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди.

А також відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача 39,20 грн. судових витрат на придбання дизельного палива , пов`язаних з переїздом автомобілем до іншого населеного пункту м. Тетіїв - м. Кагарлик - м. Тетіїв в судове засідання 9.01.2019 року, що є пропорційно до задоволених позовних вимог, так як було придбано і використано для поїздки автомобілем в судове засідання дизельного палива на суму 699,96 грн. В частині стягнення витрат понесених на витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1500 грн. - відмовити повністю, так як витрати понесені у зв`язку з спричиненням матеріальної, а не моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 23, 1166 ч.1, 1177 ч.1 ЦК України, ст.ст.3,12,22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_6 ) 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті позову в частині стягнення матеріальної шкоди - відмовити повністю та в частині стягнення більшого розміру моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_6 ) 39,20 грн. у відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту.

В частині стягнення витрат понесених на витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1500 грн. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273, 354 ЦПК України. Повний текст рішення буде складено 13.09.2019 року.

Суддя: В.І. Кириченко