Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 546/3021/13

провадження № 61-30905св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачів - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2017 року у складі колегії суддів Хилевич С. В., Григоренко М. П., Шпината М. Д.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором станом на 1 вересня 2013 року у розмірі 246 769,93 грн, з якої: 138 800 грн - основний борг та 107 969,93 грн - заборгованість по процентам.

Позовна заява мотивовано тим, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, позивач придбав у публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ АБ «Промінвестбанк») право грошової вимоги за кредитним договором від 05 липня 2007 року, укладеного між

ПАТ «АТ Промінвестбанк» та ОСОБА_1 , борг по якому станом

на 01 вересня 2013 року становить 246 769,93 грн, який відповідач добровільно погашати відмовляється.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Суди розглядали справу неодноразово.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 246 769,93 грн. кредитної заборгованості, з яких: 138 800 грн. - заборгованість за кредитом, 107 969,93 грн. - заборгованості за відсотками. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду скасовано з направленням справи до цього ж суду на новий розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 246 769,93 грн кредитної заборгованості, з яких: 138 800 грн - заборгованість за кредитом; 107 969,93 грн - заборгованість по процентам. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

За результатами нового розгляду, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 638,05 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки наказ Костопільського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2009 року, яким було стягнуто усю заборгованість по тілу кредиту та інші передбачені договором платежі не виконаний, то підлягає стягненню з позичальника на користь позивача, до якого перейшло від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» право вимоги за кредитним договором відсотки за користування грошима.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської від 26 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Костопільського районного суду від 9 березня 2016 року скасовано в частині стягнення 18 638,05 грн процентів за користування кредитом з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині (в частині відмови у позові про стягнення 138 800 грн заборгованості за кредитом і 89 331, 88 грн заборгованості за процентами за користування кредитом) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів у розмірі 18 638,05 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про їх стягнення у розмірі, передбаченому договором, однак не звернув увагу на те, що нарахування такого розміру процентів поза межами договору (договір діяв до 3 липня 2009 року) законом не передбачено. Спірні проценти за користування кредитом нараховані позивачем згідно з умовами кредитного договору, який припинив свою дію 03 липня 2009 року, тому підстави для їх стягнення відсутні.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні 138 800 грн заборгованості за кредитом та 89 331,88 грн заборгованості за процентами за користування кредитом з тих підстав, що судовим наказом вже стягнуто дану заборгованість.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», не погоджуючись з рішенням апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18 638,05 грн процентів за користування кредитом, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано та не надано належної оцінки тому факту, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не є припиненими, оскільки відповідно до пункту 7.1 договору він діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів. Доказів повного повернення відповідачем кредиту та сплати процентів матеріали справи не містять. Наявність судового рішення, в даному випадку фактично невиконаного судового наказу від 27 листопада 2009 року, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом доводів касаційної скарги, заявник не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 18 638,05 грн процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 17 грудня 2012 року по 01 серпня 2013 року відповідно до пункту 2.2 кредитного договору, у зв`язку з чим, Верховний Суд переглядає судове рішення в касаційному порядку саме у цій частині та не вдається до аналізу правильності висновків апеляційного суду в іншій частині.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, що є предметом перегляду судами встановлено, що за умовами укладеного 05 липня 2007 року між АКПІБ «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та відповідачем кредитного договору, право вимоги за яким набув позивач, встановлено строк кредитування - до 03 липня 2009 року.

Наказом Костопільського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2009 року зі ОСОБА_1 на користь кредитодавця стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 161 503,60 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 138 800 грн, загальної суми заборгованості за відсотками в сумі 107 969,93 грн за період з 07 травня 2007 року по 29 листопада 2009 року.

Постановою ВДВС Костопільського РУЮ від 05 лютого 2010 року виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу закінчено. Підставою винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження слала заява стягувача (Філія «Відділення публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк») від 05 лютого 2010 року про повернення судового наказу без виконання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК Українипередбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З аналізу змісту наведених можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-154 цс 18.

Установивши, що строк кредитування у кредитному договорі встановлено до 03 липня 2009 року, а проценти, які позивач просив стягнути з відповідача у цій справі, нараховані поза межами дії договору, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення, у зв`язку з чим, обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог.

Помилкове посилання суду апеляційної інстанції про можливість нарахування в даному випадку процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування коштами не призвело до неправильного вирішення справи або неправильного встановлення обставин та не може бути підставою для скасування правильного по суті і змісту судового рішення.

У даному випадку положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Доводи касаційної скарги про дію кредитного договору до повного повернення позичальником кредиту, сплати процентів та можливість нарахування у зв`язку з цим процентів до повного погашення зобов`язання, є необґрунтованими, оскільки така умова кредитного договору не є встановленням строку дії договору в розумінні статті 251 ЦК України. В даному випадку договором встановлено строк кредитування до 03 липня 2009 року, після спливу якого припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом, а інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська