П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року місто Київ

справа № 757/20293/19

провадження №22-ц/824/10278/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Довгополої А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та Національного медичного університету імені О.О. Богомольця

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року, постановлену у складі судді Соколова О.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

17 травня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Цвєткова К.В. подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України та Національному медичному університету ім. О.О. Богомольця оголошувати конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України та Національному університету ім. О.О. Богомольця проводити прийом документів від претендентів на посаду керівника (ректора) Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України та Національному медичному університету ім. О.О. Богомольця вчиняти будь - які дії, спрямовані на проведення конкурсу, підготовку та проведення виборів, в тому числі, але не обмежуючись, призначенням дати проведення виборів на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, підготовку виборів та вибори, в тому числі, але не обмежуючись, призначити дату проведення виборів, на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України вносити кандидатуру претендентів на посаду ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Національному медичному університету ім. О.О. Богомольця організовувати голосування працівників Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця за кандидатури претендентів на посаду ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Національному медичному університету ім.О.О. Богомольця повідомляти Міністерство охорони здоров`я України та претендентів на посаду ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про час та місце проведення голосування колективу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Національному медичному університету ім. О.О. Богомольця надавати до Міністерства охорони здоров`я України протокол виборчої комісії про результати голосування працівників Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця за кандидатури претендентів на посаду ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Заборонено Міністерству охорони здоров`я України укладати контракт з особою на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Не погоджуючись з такою ухвалою, відповідач Міністерство охорони здоров`я України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що така постановлена з порушенням норм процесуального права, принципів співмірності, пропорційності, змагальності та рівності всіх учасників судового процесу. Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора вищого закладу освіти, фактично втрутився у внутрішню статутну діяльність університету. Проведення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора, прямо передбачено нормами ст. 42 Закону України «Про вищу освіту». Встановлення судом відповідних заборон є втручанням в дискреційні повноваження Міністерства охорони здоров`я України як органу державної влади та органу управління закладом вищої освіти. Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається будь-яких обґрунтувань та пояснень у чому саме полягає можливе утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Суд не врахував вплив такої ухвали на права, обов`язки, ділову репутацію МОЗ України та НМУ ім. О.О. Богомольця. Крім цього, наявність чи відсутність вакантної посади не змінює порядок виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Не погоджуючись з такою ухвалою, відповідач Національний медичний університет імені О.О. Богомольця подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду про забезпечення позову є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для її вирішення.

Зокрема, посилався на те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та є втручанням у внутрішню діяльність НМУ ім. О.О. Богомольця, обмежують повноваження та права Міністерства охорони здоров`я України щодо здійснення управління НМУ ім. О.О. Богомольця.

Судом першої інстанції не враховано, що позовні вимоги стосуються оскарження наказів МОЗ України про звільнення позивача та поновлення її на роботі, і жодним чином не стосуються проведення конкурсу на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця.

Також судом не враховано, що ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та від 6 листопада 2018 року про забезпечення позову вже заборонялося МОЗ України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, однак постановами апеляційної та касаційної інстанції такі ухвали були скасовані.

У відзивах на апеляційні скарги відповідачів, представник позивача - адвокат Грабовий А.М. заперечував проти доводів апеляційних скарг Міністерства охорони здоров`я України та Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову ОСОБА_1 залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

В судовому засіданні представники Міністерства охорони здоров`я України - Мовіле О.С. та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця - адвокат Поцелов А.О. доводи апеляційних скарг підтримали, просили апеляційні скарги задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Клян А.Ф. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. У разі оголошення та проведення конкурсу на зайняття посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця та укладення контракту з переможцем такого конкурсу до ухвалення рішення за наслідком розгляду заявлених в даній справі позовних вимог, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Оголошення та проведення конкурсу на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О.Богомольця можуть призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі, предметом якої є, зокрема, поновлення ОСОБА_1 на посаді ректора НМУ ім. О.О.Богомольця.

Крім цього, судом взято до уваги, що позивач була неодноразово звільнена з посади ректора НМУ ім.. О.О. Богомольця, а також те, що відповідачами вчиняються дії, спрямовані на проведення та оголошення конкурсу на посаду ректора НМУ ім. О.О. Богомольця.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство охорони здоров`я України є органом, який здійснює функції засновника НМУ ім. О.О. Богомольця.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти визначені Законом України «Про вищу освіту».

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) зобов`язаний оголосити конкурс на заміщення посади керівника закладу вищої освіти не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника закладу вищої освіти конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії.

Вказаною статтею визначено порядок проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника закладу вищої освіти.

Відповідно до вказаного Закону оголошення та проведення конкурсу на заміщення посади керівника закладу вищої освіти належить до дискреційних повноважень засновника. При цьому, положення ч. 3 ст. 42 Закону чітко передбачають обов`язок оголошення та проведення конкурсу на заміщення посади керівника закладу вищої освіти протягом тижня з дня утворення вакансії у разі дострокового припинення повноважень керівника закладу вищої освіти.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у позові просить визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2019 року № 4-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на роботі на посаді ректора Національного медичного університету ім..О.О. Богомольця; стягнути з Національного медичного університету ім..О.О. Богомольця середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 січня 2019 року по день ухвалення рішення судом; стягнути з Міністерства охорони здоров`я України 10 000 грн., в якості компенсації завданої їй моральної шкоди у зв`язку з її незаконним звільненням з посади ректора Національного медичного університету ім..О.О. Богомольця.

Враховуючи, що предметом спору є поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову - заборона Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу та проводити конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця є невспівмірними із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення не випливає із фактичних обставин справи, які б свідчили про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом з тим, вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу та проводити конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, є порушенням повноважень Міністерства охорони здоров`я України та порядку, визначеного ст. 42 Закону України «Про вищу освіту».

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Якщо колишнього працівника необхідно поновити за рішенням суду на роботі, а на його посаді вже працює інший працівник, то судове рішення про поновлення все одно підлягає виконанню. КЗпП України не виключає можливості поновлення на роботі працівника, у разі прийняття на посаду, яку він обіймав, іншого працівника. В такому разі працівник, якого було незаконно звільнено, має бути поновлений на роботі, а працівник, якого було прийнято на роботу на відповідну посаду, підлягає переведенню на іншу посаду, а якщо цього зробити неможливо - то такий працівник підлягає звільненню у порядку, що визначений КЗпП України.

Таким чином, порядок відновлення трудових прав ОСОБА_1 у разі ухвалення судом рішення про поновлення її на роботі передбачено Законом.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов безпідставного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу та проводити конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також ефективний захист та поновлення оспорюваних прав, за захистом яких вона звернулася.

Колегія суддів відхиляє доводи представника ОСОБА_1 про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, як безпідставні.

Позивачем не було наведено доводів та не надано доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров`я України та Національному медичному університету ім. О.О. Богомольця оголошувати конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу та проводити конкурс на заміщення посади ректора НМУ ім. О.О. Богомольця для забезпечення поновлення її прав у разі задоволення позову.

Відтак, підстави для забезпечення позову ОСОБА_1 у визначений спосіб відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та Національного медичного університету імені О.О. Богомольця - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 21 травня 2019 року - скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повна постанова складена 22 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус