ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м.Суми

Справа №592/302/19

Номер провадження 22-ц/816/4206/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі Департамент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього на свою користь 8 885,72 грн виплаченої тимчасової державної допомоги та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189, ОСОБА_2 отримувала тимчасову державну допомогу на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2017 року. За вказаний період сума наданої ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги склала 8 885,72 грн, які, на підставі ч. 10 ст. 181 СК України, підлягають стягненню з відповідача до Державного бюджету України у судовому порядку.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради тимчасову державну допомогу в розмірі 8 885,72 грн та 1 762 грн судового збору.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. У своїх доводах вказує на те, що він надав суду докази поважності неявки в судове засідання, що є підставою для скасування заочного рішення. Також зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, які були надані на підтвердження заперечень проти позову, зокрема, суд не звернув уваги, що підставою для призначення тимчасової допомоги стало ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини, тоді як позивачем не надано жодних доказів на підтвердження цього, а навпаки, матеріали справи містять відомості про наявність у відповідача джерела доходу з 2014 року у вигляді пенсії по інвалідності, проте державним виконавцем не вживалися заходи, спрямовані на стягнення аліментів, що не свідчить про ухилення відповідача від сплати аліментів. Крім того, суд не вирішив клопотання про залучення третіх осіб для участі у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Сергеєву С.А., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача Ситниченко О.В., яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2002 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1/4 частині з усіх видів його доходу, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, до повноліття дитини (а. с. 11). На виконання вказаного рішення суду виданий виконавчий лист (а. с. 10).

За наслідками розгляду заяв ОСОБА_2 від 31 березня 2016 року та 20 вересня 2016 року про призначення тимчасової державної допомоги дітям та на підставі поданих нею документів, їй було призначено та виплачено за період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2017 року тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в розмірі 8 885,72 грн (а. с. 6-8; 15-17; 20).

На підставі розпорядження заступника директора Департаменту від 04 вересня 2018 року о/р 481118 про стягнення з ОСОБА_1 коштів виплаченої тимчасової державної допомоги дітям у зв`язку з досягненням ОСОБА_5 18-річного віку, відповідачу був направлений лист з проханням повернути готівкою сплачену тимчасову державну допомогу на рахунок департаменту для зарахування її до Державного бюджету (а. с. 20, 22).

З довідок Ковпаківського ВДВС від 25 березня 2016 року та 26 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 не отримувала аліментів від ОСОБА_1 в період 01.09.2015 року по 31.08.2016 року (18; 23).

З інформації, наданої управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 17 травня 2019 року № 10874/05-20, вбачається, що ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року перебуває на обліку як отримувач пенсії по інвалідності. У квітні 2018 року з його пенсії утримано аліменти на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 березня 2018 року (ВП №55749358) на користь ОСОБА_2 у розмірі 50% пенсії. 15 серпня 2018 року зазначена постанова відправлена по запиту до Ковпаківського ВДВС м. Суми без подальшого виконання. З березня 2019 року з пенсії ОСОБА_1 проводяться стягнення у розмірі 50% пенсії на погашення заборгованості у загальному розмірі 120 260,01 грн, в тому числі по аліментам в розмірі 75162,51 грн, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 лютого 2019 року (ВП №55749358) (а.с.107).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини не сплачував, у зв`язку з чим ОСОБА_2 була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Оскільки у добровільному порядку відповідач надану державою тимчасову допомогу не сплатив, то така допомога підлягає стягненню у судовому порядку в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 8-9 ст.181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх не відоме (далі - тимчасова допомога) визначено Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 цього Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли, зокрема, рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які законом може бути звернено стягнення.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються, зокрема: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів після надходження усіх необхідних документів. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги (п. 7 Порядку).

Відповідно до частини 2 пункту 7 Порядку тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи.

Відповідно до пп.3 п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі досягнення дитиною 18-річного віку.

Згідно ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача коштів в сумі 8 885,72 грн, що були сплачені як тимчасова державна допомога його дитині у період з 01 березня 2016 року до 28 лютого 2017 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти на утримання сина.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо незаконності призначення та виплати ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги, а також того, що судом першої інстанції не встановлено факту ухилення відповідача від сплати аліментів, є безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до департаменту із заявами про призначення соціальної допомоги (тимчасової державної допомоги дітям), ОСОБА_2 подавала до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради всі передбачені Порядком документи, в тому числі і довідки Ковпаківського відділу ДВС м. Суми, які підтверджують факти неотримання нею аліментів на утримання дитини, що присуджені до стягнення судом, у періоди з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року та з 01 березня по 31 серпня 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що рішення позивача про призначення тимчасової державної допомоги дитині визнані незаконними, та що він звертався із відповідною вимогою до позивача про проведення перевірки щодо правомірності призначення та виплати такої допомоги.

Отже, однією із підстав для надання державної допомоги дітям є - ухилення від сплати аліментів, і саме з цієї підстави була надана допомога ОСОБА_2 . Для підтвердження даної підстави подається довідка ДВС про несплату одним з батьків аліментів протягом шести місяців, що передують місяцю звернення, які були надані ОСОБА_2 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу взагалі не було відомо про наявність виконавчого листа на виконанні у ДВС та він не отримував жодних документів з виконавчої служби з огляду на наступне.

В судовому засіданні апеляційного суду було досліджено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якого вбачається, що виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС з 2003 року. 11.06.2012 року до відділу ДВС з`явився ОСОБА_1 і у письмовій заяві пояснив, що він не знав про те, що повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , та про те, що його позбавлено батьківських прав відносно сина. Також пояснив, що після того як дізнався про вищевказані факти, 03.04.2012 року звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про оспорювання батьківства. З вказаного часу ОСОБА_1 жодних дій по погашенню заборгованості зі сплати аліментів не вчиняв, не дивлячись на відповідні попередження державного виконавця. Про те, що йому в 2014 році призначена пенсія по інвалідності державного виконавця не повідомив. Крім того в запереченні на позов в даній справі відповідач повідомив, що у 2012 року порушено кримінальне провадження по факту підробки заяви про встановлення його батьківства відносно ОСОБА_6 , яке на даний час не закінчено. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 , знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та отримуючи з 2014 року щомісячний дохід у виді пенсії по інвалідності, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 не сплачував, оскільки не визнає себе його батьком.

Стосовно доводів відповідача про залишення його клопотання про залучення третіх осіб у справу без задоволення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 53 ЦПК України, у заявах про залучення третіх осіб зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. У разі задоволення такої заяви, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Оскільки заява не містила необхідного обґрунтування, а суд не встановив, що рішення у даній справі може вплинути на права та/або обов`язки ОСОБА_2 чи державного виконавця, то клопотання було залишено без задоволення.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про обов`язковість скасування заочного рішення в разі встановлення судом поважності причини неявки відповідача в судове засідання, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак дана норма застосовується за сукупності двох обставин: по-перше, поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а по-друге, докази, на які посилається відповідач, повинні мати істотне значення для вирішення справи.

Так, дійсно, відповідач надав докази поважності причини своєї неявки в судове засідання 09 квітня 2019 року. Однак, нових доказів в порядку ст. 367 ЦПК України до суду апеляційної інстанції він не подав, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки вже наявних доказів у справі.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що заочне рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

В той же час, заочним рішенням суду з відповідача на користь позивача помилково був стягнутий судовий збір.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп.

ОСОБА_1 є інвалідом II групи (а. с. 56, 90), отже на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору на користь Департаменту слід компенсувати за рахунок держави.

Таким чином, заочне рішення суду підлягає зміні в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року змінити в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Компенсувати за рахунок держави на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик