Номер провадження: 22-ц/813/3651/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія „Альфа-Гарант" Ліповуза Дмитра Ігоровича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 15 613,88 грн. та судові витрати.

Позовна заява вмотивована тим, що відповідач 28.03.2016 року, керуючи автомобілем марки HONDA, д/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та безпечного інтервалу руху, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки HONDA, д/з НОМЕР_2 , що належить позивачу, чим завдав останньому майнову шкоду.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовився добровільно сплатити вартість матеріальних збитків, позивач був змушений звернутися до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2016 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ТДВ СК «Альфа-Гарант».

У червні 2017 року ОСОБА_1 надав до суду уточнення до позовної заяви, згідно яких просив стягнути майнову шкоду у розмірі 15 613,88 грн. та судові витрати з ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» у солідарному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача матеріальну шкоду 15 613,88 грн. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

У березні 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року відмовлено у прийняті апеляційної скарги ТДВ СК «Альфа-Гарант» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року по даній справі.

У квітні 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2018 року прийнято заяву ТДВ СК «Альфа-Гарант» про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 травня 2018 року заяву ТДВ СК «Альфа-Гарант» про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року, ухваленого по даній справі. Призначено справу до розгляду.

У вересні 2018 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив визнати ОСОБА_2 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача; стягнути майнову шкоду у розмірі 15 613,88 грн. та судові витрати з ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року залучено до участі у справі третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 , виключивши його зі складу відповідачів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 836,11 грн. та судові витрати 998,64 грн. В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТДВ СК „Альфа-Гарант" Ліповуз Д.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» задовольнити частково, стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування - 8 164,00 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково та стягуючи з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 14836,11 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:

-28.03.2016 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження;

-цивільно-правова відповідальність як власника наземних транспортних засобів ОСОБА_2 застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант»;

-відповідач визнав вказану подію страховим випадком;

-відсутні докази того, що страховик узгодив з потерпілим розмір страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, що:

-згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №247515 від 28.03.2016 року водій ОСОБА_2 28 березня 2016 року о 13:45 годин, керуючи автомобілем марки «HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Академіка Вільямса, 81/1, не врахував дорожньої обстановки та безпечного інтервалу руху, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України;

-відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9219464 від 14.07.2015 року ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у разі настання події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (страхова подія). Строк дії договору (полісу) з 15.07.2015 року до 14.07.2016 року включно. Забезпечений транспортний засіб «HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Код страховика - 132 (т. 1 а. с. 10);

-представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» надав до суду копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АЕ/7967231, що дублікатом полісу АС/9219464, складеного 14.07.2015 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 74);

-згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, ОСОБА_1 29.03.2016 року повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про ДТП, що сталось 28.03.2016 року, інший учасник ДТП - ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 76-77);

-відповідно висновку № 3595 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA ACCORD, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складний 13.04.2016 року судовим експертом Лузановим Олександром Петровичем (Свідоцтво № 1217 від 29 лютого 2001 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 28 березня 2016 року складає: 29 862,11 грн. Замовник дослідження - ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 15-22);

-18.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування в зв`язку з ДТП, яка сталась 28.03.2016 року, відповідальним за заподіяння шкоди визнано ОСОБА_2 , де заявник зазначив реквізити рахунку. На який він просив виплатити страхове відшкодування (т. 1 а. с. 75);

-згідно акту виконаних робіт на надання послуг з ДТЗ № ЧСЗН021459 від 29.03.2016 року ОСОБА_1 сплатив 140,25 грн. за зняття та установку бампера на автомобілі Хонда, НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 14);

-згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 27.04.2016 року від ОСОБА_1 за ремонт автомобіля «HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_2 , прийнято 29 000,00 грн. (т. 1 а. с. 11);

-з акту виконаних робіт № 3 від 27.04.2016 року, виписаного ФОП ОСОБА_3 , вбачається перелік робіт, виконаних з ремонту автомобіля Хонда, НОМЕР_2 , на замовлення ОСОБА_1 Всього позицій - 28. Всього на суму: 29 000,00 (без ПДВ) (т. 1 а. с. 12-13);

-постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір (т. 1 а. с. 6);

-як вбачається з відповіді ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 1213687 від 20.09.2016 року на заяву ОСОБА_1 вх.12/7000 від 14.09.2016 року, ОСОБА_1 21.06.2016 року було перераховано страхове відшкодування за пошкоджений 28.03.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль HONDA ACCORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з вини водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АС-9219464, в сумі 14 026,37 грн. на реквізити, вказані в заяві ОСОБА_1 від 18.04.2016 року (т. 1 а. с. 35);

-згідно звіту № 71-D/19/9 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу HONDA ACCORD (державний номер НОМЕР_2 ) від 02.06.2016 року, виконаний оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ HONDA ACCORD (державний номер НОМЕР_2 ), внаслідок його пошкодження складає: 18 031,64 грн. з урахуванням ПДВ, 15 026,36 грн. без урахування ПДВ. Замовник висновку - ТДВ СК «Альфа-Гарант» (т. 1 а. с. 78-90);

-згідно платіжного доручення № 23808 від 21.06.2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатив страхове відшкодування ОСОБА_1 на особистий рахунок згідно страхового акту № цв/16/1029 за договором страхування № АС- від 14.07.2015 року в сумі 14 026,37 грн. без ПДВ (т. 1 а. с. 91);

-у надісланих 26.09.2018 року, через засоби поштового зв`язку, додаткових поясненнях по справі ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначив, що вважає вимоги позивача частково обґрунтованими та просив задовольнити вимоги ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» частково у розмірі 3 005,27 грн. (т. 2 а. с. 4-7).

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначає, що суд першої інстанції не врахував в оскаржуваному рішенні вимог закону, закріплених в ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Апелянт вказує, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу HONDA ACCORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно Висновку № 3595 від 13.04.2016 року становить 0.7 та наводить розрахунок вартості відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу та зазначає, що недоплачений позивачу розмір страхового відшкодування становить - 8 164,00 грн., який просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача, змінивши тим самим рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року.

Положення ст. 22 ЦК України закріплюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

При цьому як встановлює ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (частина 1 пункт 3).

Законодавець встановив, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Стаття 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) встановлює законодавство про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вказує, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як зазначено а абзаці 35 постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Зі змісту апеляційної скарги апеляційний суд вбачає, що апелянт погоджується з висновком районного суду щодо обов`язку відшкодування майнової шкоди саме страховиком та щодо необхідності при вирахувані понесених позивачем майнових збитків внаслідок ДТП, що мало місце 28.03.2016 року з вини ОСОБА_2 , застосовувати саме висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3595 від 13.04.2016 року.

Даний висновок визначає вартість відновлювального ремонту автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 28.03.2016 року, у розмірі 29 862,11 грн. вже з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що матеріали справи не містять доказів узгодження страховика з потерпілим розміру страхового відшкодування, а тому з огляду на висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3595 від 13.04.2016 року вважає обгрунтованим розрахунок додаткового стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача у сумі 14836,11 грн. у рахунок доплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди - ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для зміни рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія „Альфа-Гарант" Ліповуза Дмитра Ігоровича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 28.08.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова