Справа № 185/4936/19
Провадження № 2/185/3009/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А, представника позивача ОСОБА_1 , представника органу опіки та піклування Гусейнової Е.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - ОСОБА_1 , звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 в якому просив суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору, в сумі 768,40 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що з 17.07.2010 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 19.09.2012 року про розірвання шлюбу було встановлено, що сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. З 2012 року та до теперішнього часу дитина повністю знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач самоусунувся і продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у його вихованні, фізичному і духовному розвитку, навчанні, підготовці дитини до самостійного життя. Відповідач не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з сином та не виявляє ніякого інтересу до її внутрішнього світу, не надає доступу до культурних і інших духовних цінностей. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 17.12.2014 року з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.11.2014 року. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 66 095 грн.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду від 31.05.2019 року зазначена позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Недоліки зазначені в ухвалі від 31.05.2019 року були усунуті.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду від 11.06.2019 року провадження по даній цивільній справі було відкрито. Справа призначена до розгляду на 04.07.2019 року за правилами спрощеного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник органу опіки та піклування, служби у справах дітей Гусейнова Е.А. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_4 на даний час проживають за межами України у Польщі. Відповідач проживає у Російський Федерації. Особисто ОСОБА_2 до органу опіки не зверталась. Документами займався її представник, якому було надано перелік документів обов`язкових для розгляду комісії, однак всі документи надані не були. Відвідати родину за місцем проживання або поспілкуватися особисто з ОСОБА_2 не виявилося можливим через її відсутність на території України. Будь-які дані, окрім довідки про заборгованість по аліментам щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, комісії не були надані. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, за останнім відомим місцем проживання.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони з 17.07.2010 року по 19.09.2012 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 року шлюб розірвано. (а.с. 17)

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 8)

20.06.2018 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8 і отримала прізвище ОСОБА_2 . (а.с. 16)

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відсутні, оскільки представником позивача не доведено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а саме наявність його винної поведінки та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Сам по собі тільки факт наявності заборгованості по сплаті аліментів (довіку про розмір заборгованості було надано представником позивача) або проживання в Російській Федерації (надана копія паспорту) не є підставою для задоволення позову. Представником позивача не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог.

Так представником позивача на підтвердження позовних вимог надано до суду копію паспорту відповідача, свідоцтво про взяття на облік у податковому органі ОСОБА_9 , копію довідки Павлоградського МВДВС про розмір заборгованості по аліментам, копію довідки з амбулаторії ЗПСМ № 2 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спостерігається в амбулаторії ЗПСМ № 1 у сімейного лікаря ОСОБА_10 на прийоми до лікаря приходить вчасно разом з матір`ю, копію характеристики з місця проживання та рішення з ЄДРСР про стягнення аліментів в якому відсутні будь-які прізвища сторін.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

До Павлоградського міськрайонного суду наданий витяг з протоколу № 15 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради від 26.07.2019 року та висновок органу опіки та піклування Павлоградської міської ради щодо позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Відповідно до зазначеного висновку орган опіки та піклування зазначає, що ОСОБА_2 вдруге вийшла заміж за ОСОБА_8 і у 2018 році виїхала разом із сім`єю до Польщі. За місцем реєстрації мати характеризується позитивно, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю у Польщі. Батько є громадянином Росії. Відомості про його місцезнаходження відсутні, зв`язку з ним не має. Питання позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав розглянуто на засіданні комісії. Орган опіки у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження злісного ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50,51)

З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, відсутність доведеності винної поведінки відповідача, її особи, а також інших обставин справи, суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 12, 13, 263, 264, 265, 273, 280, 281 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд.

Суддя С. Г. Юдіна