УХВАЛА

03 вересня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя Овдієнко В. В.

позивач - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

представники позивача - Хряпинська С. С., ОСОБА_1 . ОСОБА_2 .,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

у с т а н о в и в:

У провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним депозитного договору № 51095 від 10 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ "Ощадбанк" в особі завідувача територіального відокремленого без балансового відділення № 10020/0326 філії Харківського обласного управління Відкритого акціонерного товариства "Ощадбанк" Писаренко Л. Ф., та ОСОБА_4 на суму 200 000 (двісті тисяч) доларів США.

Представник позивача Солдатенко ОСОБА_6 . М. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №642/5561/14-к за обвинуваченням ОСОБА_3 у злочинах, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, яке розглядається у Жовтневому районному суді м. Харкова.

На обґрунтування клопотання вказав на взаємозв`язок розглядуваного спору з кримінальним провадженням, у якому досліджується спірний договір депозиту на предмет його підробки. У цивільній справі цей же договір позивач просить визнати недійсним внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вважав, що розгляд цивільної справи, в якій належить встановити наявність чи відсутність зловмисної згоди сторін, є об`єктивно неможливим до вирішення кримінальної справи, в якій досліджуються взаємовідносини відповідачів та фіктивність спірного Договору № 51095 від 10.09.2008.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться оригінали документів, на обов`язковість дослідження яких вказано в рішенні суду касаційної інстанції, яким скасовано попередні рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Представники позивача ОСОБА_7 С. С., Солдатенко А. М. підтримали заявлене клопотання та наполягали на об`єктивній неможливості розгляду цивільної справи до закінчення кримінального провадження.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача Ванджурак Р. В. проти клопотання заперечували мотивуючи відсутністю достатніх підстав вважати, що розгляд цивільної справи не може бути завершеним до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні.

Крім того, представник відповідача посилався на вимоги ч. 3 ст. 210 ЦПК України, яка не допускає зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті з підстав, зазначених у клопотанні представника позивача.

Вислухавши учасників процесу, суд дійшов наступного:

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідністю з пунктом 6 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, відповідно до вимог ч. 3 ст. 210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначено виключний перелік підстав, з яких провадження у справі може бути зупинено на стадії її судового розгляду, а підстави, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до цього переліку не включені.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі належить відмовити. При цьому, доводи представників позивача щодо наявності обставин, які вказують на передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстави для зупинення провадження у справі, до уваги не беруться.

Керуючись ст. ст. 13, ч. 3 ст. 210, 251, 259-261, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача Солдатенка А. М. про зупинення провадження у цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 642/5561/14-к за обвинуваченням ОСОБА_3 у злочинах, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Головуючий: В. В. Овдієнко