УХВАЛА

15 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/5590/18,

2-з/639/48/19

Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: судді Єрмоленко В. Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний виконавець Родін Геннадій Вікторович, про визначення часток співвласників квартири та зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний виконавець Родін Г.В., про визначення часток співвласників квартири та зняття арешту. Ухвалою суду від 15.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

12 серпня 2019 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна квартири АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що з 05.11.1988 року позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , спірна квартира придбана під час шлюбу 08.06.2015 року відповідачем ОСОБА_4 за згодою позивача та за спільні кошти, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 зазначений лише відповідач ОСОБА_4 , будь-які дані про перебування квартири у їх спільній сумісній власності відсутні. Відповідач ОСОБА_4 є боржником у виконавчих провадженнях ВП № 59003048, ВП 59003363, які відкриті за виконавчими листами виданими Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_3 . Зазначені виконавчі провадження об`єднані приватним виконавцем Родіним Г.В., який здійснює за ними примусове стягнення, у зведене виконавче провадженні 59003505. В порядку примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів, приватний виконавиць ОСОБА_5 у рамках вищевказаних виконавчих проваджень, керуючись інформацією Державного реєстру речових прав, вживає заходів щодо накладення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , як таку що знаходиться у особистій власності ОСОБА_4 без врахування особливостей накладання стягнення на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, передбачених приписами ст.371 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», з яких вбачається, що стягнення може бути накладено лише на частку у спільному майні, що належить боржникові, розмір якої визначається судом. Заявник зазначає, що процедура стягнення заборгованості з її чоловіка ОСОБА_4 може бути завершена її примусовою реалізацією.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Так, позивач та її представник не обґрунтували у чому саме полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту. Разом з тим, позивач у позові не посилається та те, що договір купівлі продажу від 08.06.2015 року був укладений відповідачем ОСОБА_4 всупереч інтересам сім`ї і не ставить питання про визнання його недійсним.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідач ОСОБА_6 Г ОСОБА_7 є боржником у виконавчих провадженнях ВП № 59003048, ВП 59003363, які відкриті за виконавчими листами виданими Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_3 , тому забезпечення позову у спосіб, зазначений у заяві, що розглядається, може призвести до порушення прав учасників виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, зупинення продажу арештованого нерухомого майна може призвести до порушення прав стягувача ФОП ОСОБА_3 .

До того ж, позивачем не надано заяви про зустрічне забезпечення позову з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову.

Так, відповідно до ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №755/1357/18), оцінивши доводи позивача та його представника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову з огляду на зміст позовних вимог та зміст такої заяви на даний час задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, передбачених ЦПК України, а всі доводи заявника стосуються виключно предмету та підстав позову, який подано до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 153,154 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець Родін Геннадій Вікторович про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя В. Б. Єрмоленко