Справа № 404/4517/18
Номер провадження 2/404/2762/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 680 000 грн. 00 коп. за договором позики від 01 жовтня 2017 року та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 01 жовтня 2017 року укладено договір позики, згідно з яким останній отримав від нього грошові кошти у сумі 680 000 грн. та зобов`язувався їх повернути до 01 листопада 2017 року, що підтверджується розпискою. У визначений термін грошові кошти відповідач йому не повернув, від спілкування ухиляється.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Іванової Н.Ю. від 20 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання /а.с.10-11/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 грудня 2018 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.21/.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву, відповідно якої позов підтримав в повному обсязі, просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01 жовтня 2017 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 680 000 грн. зі строком повернення до 01 жовтня 2017 року.

На даний час відповідач борг не повернув. Доказів на спростування доводів та обставин, викладених у позові, відповідачем не надано.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або ос порені (ст. 3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку Верхового Суду України в справі №6-63 цс, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 526 ЦК України передбачено, зо зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 680 000грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно квитанції № 1010 від 05 липня 2018 року позивачем при пред`явленні позову були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6800 грн.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішне відповідно до статті 141 ЦПК України.

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6800 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525-526, 530, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 680 000 грн. за розпискою від 01 жовтня 2017 року та 6800 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 05.08.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда