печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Дочірнє підприємство «Торговий дім «АРМА», про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Дочірнє підприємство «Торговий дім «АРМА»про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66,0 кв.м., яка набута за договором купівлі-продажу від 06 липня 2000 року, зареєстрованим товарною біржою «Українська біржа «Десятинна» за реєстровим № 1153ю-Б/135. Позов мотивовано тим, що право власності не визнається відповідачем, а тому підлягає визнанню в судовому порядку.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2018 року призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву на позовну заяву (відзив); відповіді на відзив; заперечень; пояснень третьої особи щодо позову або відзиву.

Будучи належним чином повідомленими сторони та треті особи в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи в розумінні ст. 223 ЦПК України, а тому суд дослідивши матеріали,наявні у справі, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.ч. 1,2 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу . Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

06 липня 2000 року між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Торговий дім «Арма» укладено договір купівлі-продажу за реєстраційним номером № 1153ю-Б/135 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,0 кв.м., що складається з двох кімнат житловою площею 34,2 кв.м. та підсобних приміщень.

Речові права ДП «Торговий дім «Арма» перед укладення договору купівлі-продажу підтверджено актом № 244 від 04.09.1999 року про передачу ДП «Торговий дім «Арма» квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Договір купівлі-продажу № 1153ю-Б/135 не було зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації.

За період часу з моменту придбання квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 6 липня 2000 року позивач безперервно користується зазначеною квартирою, здійснювала та здійснює утримання такої, що підтверджується довідкою про відсутність за ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також наданими квитанціями про житлово-комунальних послуг.

12 вересня 2017 року позивач звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, однак рішенням від 18 вересня 2017 року їй було відмовлено.

Рішення від 18 вересня 2017 року про відмову в державній реєстрації права власності мотивоване відсутністю нотаріального посвідчення правовстановлюючого документу.

Договір купівлі-продажу від 06 липня 2010 року було на товарній біржі «Українська біржа «Десятинна».

Відповідно до листа відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 вересня 2017 року за № 39-22-2944 юридичну особу товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» скасована 29 жовтня 2003 року рішенням № 586.

У відповідності з положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, при укладенні Договору купівлі-продажу квартири на товарній біржі «Українська біржа «Десятинна» були дотриманні всі умови чинності угоди, та у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не було нотаріально посвідчено, що відповідає вимогам законодавства, чинного на момент укладення договору.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66,0 кв.м., яка набута за договором купівлі-продажу від 06 липня 2000 року, зареєстрованим товарною біржою «Українська біржа «Десятинна» за реєстровим № 1153ю-Б/135.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 328, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Дочірнє підприємство «Торговий дім «АРМА», про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 () право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м., яка набута за договором купівлі-продажу від 06 липня 2000 року, зареєстрованим товарною біржою «Українська біржа «Десятинна» за реєстровим № 1153ю-Б/135.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець