РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/596/19

Провадження № 22-ц/4815/1172/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А., повний текст рішення суду складено 27 червня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зменшення розміру стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зменшення розміру стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття сином.

Розпорядженням голови Костопільської районної адміністрації Рівненської області від 01 листопада 2018 року визначено спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за місцем його проживання, а саме через день із 08.00 год. до 08.00 год. наступного дня з правом ночувати та проживати, із можливістю заводити та забирати сина з місця проживання, дитячого садочка, а у подальшому - зі школи.

Оскільки, він бере активну участь у вихованні та зустрічах з сином, який фактично день через день проводить час з ним та своїми бабусею та дідусем, ночує за його місцем проживання, утримує його в натуральній формі за власні кошти однакову із відповідачкою кількість днів та часу, вважає за недоцільне подвійно сплачувати грошові кошти на утримання сина.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати аліменти у розмірі 1/15 частини заробітку(доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зменшення розміру стягнення аліментів.

Рішення суду мотивовано безпідставністю позовних вимог.

29 липня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів змінився його сімейний стан, оскільки він проживає з батьками та, згідно розпорядження голови Костопільської районної адміністрації Рівненської області від 01 листопада 2018 року через день у нього проживає син ОСОБА_5 .

Так як він нарівні з відповідачкою виконує свої батьківські обов`язки, не справедливим є стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх його доходів.

Матеріальний стан ОСОБА_2 покращився вона є фізичною особою-підприємцем, надає перукарські послуги, оформила три споживчі кредити у банках.

ОСОБА_2 не забезпечує сина належним харчуванням, вітамінами, відвідуванням психолога, лікуванням та духовним розвитком, а піклується лише про свій добробут.

Батьки у рівній мірі несуть обов`язок по вихованню та утриманню дитини.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 лютого 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Костопільського районного суду від 17 грудня 2018 року (а.с. 19, 22).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня звернення до суду, а саме з 16 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розпорядженням голови Костопільської районної адміністрації Рівненської області від 01 листопада 2018 року "Про участь батька у вихованні дитини" визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною за місцем проживання батька, а саме через день із 08.00 год. до 08.00 год. наступного дня з правом ночувати та проживати, із можливістю заводити та забирати сина з місця проживання, дитячого садочка, а у подальшому - зі школи. Сім днів у літній період та сім днів у зимовий період під час відпустки батька з можливістю вільного пересування в місцях та приміщеннях, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, без обмежень переміщення та без присутності матері дитини та інших родичів з її боку. Необмежене спілкування батька з сином особисто та засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином (а.с. 20).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права щодо своїх дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 ст. 181 СК України)

Зі змісту ст. 181 СК України вбачаться, що право на стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи місцем проживання ОСОБА_4 є місцем проживання його матері ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Костопільського БЖКП від 22.03.2019 №190 та встановлено рішенням Костопільського районного суду від 04 жовтня 2018 року по справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

З вимогами про визначення місця проживання дитини разом з ним ОСОБА_1 не звертався.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, стану здоров`я, зміну сімейного стану (появу утриманців) чи наявності інших обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Добровільне утримання сина та участь у його вихованні не знімають з батька обов`язку сплати аліментів.

Таким чином, місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зменшення розміру стягнення аліментів.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук