Справа № 760/4495/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ВТБ Банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати, моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

14 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до АТ «ВТБ Банк» про стягнення нарахованої, але не виплачено заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати, моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що з 18 квітня 2015 року по 07 лютого 2019 року працювала в АТ «ВТБ Банк» на посаді директора з розвитку VIP-бізнесу Департаменту роздрібного бізнесу.

07 лютого 2019 року на підставі наказу № 40-к від 24 січня 2019 року вона була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників. Наказом була передбачена виплата вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 42 календарних дні невикористаної щорічної відпустки.

При звільненні їй не було виплачено належні суми.

08 лютого 2019 року вона звернулась з письмовою заявою до відповідача з вимогою надати письмове повідомлення про нараховані суми, належні при звільненні та здійснити виплату нарахованих сум.

За результатами розгляду її заяви відповідачем був наданий розрахунковий лист, проте виплата нарахованих сум так і не була здійснена.

Згідно розрахункового листка, наданого відповідачем, їй нараховано:

- 209986 гривень 56 копійок - компенсація за невикористану відпустку за лютий 2019 року;

- 115091 гривня 51 копійка - вихідна допомога за лютий 2019 року;

- 18666 гривень 67 копійок - оплата простою за лютий 2019 року.

Таким чином, сума коштів, не виплачена при звільненні, складає 276714 гривень 52 копійки.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 276714 гривень 52 копійки заборгованості по виплаті заробітної плати, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати та 100000 гривень моральної шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 26 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 26 лютого 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 29 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

З відзиву на позовну заяву представника АТ «ВТБ Банк» вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року «Про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». В подальшому на підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18 грудня 2018 року прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

З довідки АТ «ВТБ Банк» № 129 від 02 квітня 2019 року протягом лютого та березня 2019 року банком в повному обсязі проведено розрахунок з позивачем, а саме виплачено 276714 гривень 52 копійки.

Станом на 07 лютого 2019 року тривала процедура інвентаризації майна банку та його оцінка, продаж майна банку на підставі ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заборонено, у зв`язку з чим банк був обмежений в отриманні коштів для забезпечення всіх поточних витрат. Заборгованість перед позивачем була погашена в повному обсязі 29 березня 2019 року. У зв`язку з цим, відсутні підстави для притягнення банку до відповідальності за затримку розрахунку з позивачем з огляду на відсутність вини банку.

Крім того, позивачем не додано до позову жодних доказів на підтвердження обставин щодо завдання їй моральної шкоди. Розмір моральної шкоди в сумі 100000 гривень також не аргументовано (а.с. 20-24).

З відповіді на відзив на позовну заяву вбачається, що дійсно протягом лютого та березня 2019 року відповідачем була виплачена заборгованість з заробітної плати в сумі 276714 гривень 52 копійки, у зв`язку з чим нею подана до суду заява про відмову від позовних вимог у цій частині. Заперечує проти доводів відповідача щодо відсутність підстав для притягнення банку до відповідальності за затримку розрахунку. Зазначає, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виплата суми середнього заробітку не є вихідною допомогою при звільненні, а є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Просить не брати до уваги довідку про середній заробіток, наданий відповідачем, оскільки середньоденна заробітна плата в ній вказана не вірно та не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати. З 07 грудня 2018 року згідно наказу про простій в роботі, вона не працювала, а тому при визначенні середнього заробітку необхідно враховувати виплати за жовтень 2018 року та листопад 2018 року.

Зазначає, що через невиконання відповідачем обов`язку по виплаті всіх сум при звільненні привели до отримання нею психологічного стресу, похитнуло її психологічне та фінансове становище. Вона має малолітнього сина, який знаходиться на її утриманні. Проте на даний час вона залишилась без роботи та без засобів існування (а.с. 39-40).

ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 207036 гривень 88 копійок та 100000 гривень моральної шкоди (а.с. 44-45).

З відзиву представника відповідача на уточнену позовну заяву вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 54-57).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в АТ «ВТБ Банк» з 18 квітня 2015 року по 07 лютого 2019 року на посаді директора з розвитку VIP-бізнесу Департаменту роздрібного бізнесу.

07 лютого 2019 року на підставі наказу № 40-к від 24 січня 2019 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 7).

Зазначеним наказом була передбачена виплата ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 42 календарних дні невикористаної щорічної відпустки.

За період з 15 лютого 2019 року по 29 березня 2019 року позивачу було виплачено кошти у розмірі 276714 гривень 52 копійки, що складається з грошової компенсації за 42 дні невикористаної відпустки, оплати простою за 5 робочих днів та вихідної допомоги (а.с. 31).

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 207036 гривень 88 копійок та 100000 гривень моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, на підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року «Про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18 грудня 2018 року прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 28-30).

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами..

У ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, на задоволення вимог кредиторів.

Частиною 4 цієї статті визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

ОСОБА_1 звільнена з роботи після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії АТ «ВТБ Банк».

Початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду унеможливлює стягнення працівником гарантованих на випадок звільнення сум в інший спосіб, аніж шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду із заявою про включення грошових вимог щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Зобов`язання перед позивачем виникли після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії АТ «ВТБ Банк» у зв`язку з її звільненням з роботи.

Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульований розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 цього закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Оскільки у АТ «ВТБ Банк» вже було розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено законом, було неможливим.

Відповідно до закону після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної ст. 52 закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили настання для позивача таких правових наслідків, коли початок процедури ліквідації відповідача унеможливив стягнення з банку належних позивачу при звільненні коштів у інший спосіб, а ніж це передбачено Законом.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов`язань перед кредиторами, норми закону є спеціальними; закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 362/7975/15-ц.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні та моральної шкоди є вимогами кредитора банку, який знаходиться в процесі ліквідації та такі правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 47, 116, 117 КЗпП України, статтями 45, 46, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статтями 3, 4, 12, 13, 76-81, 178, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (м. Київ, бул. Т. Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати, моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: