Справа № 405/6840/18
Провадження №2/405/1234/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/6840/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, реєстраційний номер 1-1165 від 08.11.2017 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тєрєховою С.В. 04 квітня 2005 року, реєстраційний номер 3-507 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому серед інших осіб зареєстрований її (позивача) син - відповідач ОСОБА_2 , який фактично приблизно 10 років в зазначеному будинку не проживає. Також позивач зазначила, що відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, при цьому зазначена обставина (факт реєстрації відповідача за зазначеною вище адресою), порушує її (позивача) права власника.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику в судове засідання учасників справи за наявними у справі доказами.

Позивач ОСОБА_1 надала в судове засідання заяву, зареєстровану в суді за вх. № 2340 від 31 січня 2019 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся шляхом повідомлення за адресою фактичного місця проживання відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 , а також в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України, поряд з цим, будь-які заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач на скористався своїм правом на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській областіподав заяву за вх. № 5096 від 22.12.2018 року, в якій просив розглянути дану справу без участі представника.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-507 (спадкова справа № 231), посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тєрєховою С.В., спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка - ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 7109447 від 26.04.2005 року право приватної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (1/4 частки), на підставі свідоцтва про право на спадщину /3-507/ 04.04.2005 / Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора, номер запису: 16192, в книзі: 85.

Судом також встановлено, що на підставі договору дарування від 08 листопада 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1-1165, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність безоплатно право власності на 3/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під номером АДРЕСА_1 .

Тим самим, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 18.10.2018 року місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.05.2000 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до довідки квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницький від 01.10.2018 року № 742 ОСОБА_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаної адресою зареєстрований також син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який за вказаною адресою не проживає 10 років.

Окрім того, відповідно письмових пояснень сусідів, наданих 04.10.2018 року, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 , останні зазначили, що ОСОБА_2 , більше десяти років не проживає в будинку АДРЕСА_1 та на даний час проживає разом із своєю дружиною та сином за адресою: АДРЕСА_2 .

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,який набув права користування житловим приміщенням - будинком, АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника будинку, не проживає в зазначеному домоволодінні більше 10 років, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж відсутній за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про усунення перешкод в користуванні власністю, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова