Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 234/20903/15

провадження № 61-34749св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Колхозний ринок», Краматорська міська рада,

третя особа - приватне підприємство «Солов?їний гай»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 січня 2017 року у складі судді Переверзевої Л. І. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів Новосьолової Г. Г., Краснощокової Н. С., Мальованого Ю. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Колхозний ринок» (далі - ТОВ «Колхозний ринок»), Краматорської міської ради Донецької області, третя особа - приватне підприємство «Солов?їний гай» (далі - ПП «Солов?їний гай»), в якому просив: стягнути з ТОВ «Колхозний ринок» на його користь матеріальну шкоду в сумі 12 777 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 08 жовтня 2009 року ТОВ «Колхозний ринок» та договір купівлі продажу земельної ділянки від 28 вересня 2009 року в частині 3033 кв. м.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником об`єкта нерухомості, який розташований на Центральному ринку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: бетонного гаражу площею 18,2 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт набуто на законних підставах, на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2005 року.

27 листопада 2015 року ТОВ «Колхозний ринок» демонтував вказаний гараж площею 18,2 кв.м, чим завдало позивачу матеріальної шкоди, яка згідно з висновком спеціаліста складає 12 777 грн.

Позивач неодноразово звертався до Краматорської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для функціонування торговельних павільйонів, проте у наданні такого дозволу відмовлено.

Разом з тим, в порушення прав позивача, як власника об`єкта нерухомості, Краматорська міська рада надала земельну ділянку ТОВ «Колхозний ринок» в оренду, а в подальшому продала на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2009 року.

Таким чином, ТОВ «Колхозний ринок» є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , на якій знаходяться об`єкти нерухомості, належні на праві власності позивачу.

Позивач вважає, що рішення Краматорської міської ради від 28 серпня 2009 року про продаж земельної ділянки ТОВ «Колгоспний ринок», укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 вересня 2009 року та видача державного акту право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2009 року порушують норми земельного законодавства України та його права, як власника нерухомого майна, що знаходиться на цій земельній ділянці.

Неправомірні дії відповідача призвели до погіршення стану здоров`я позивача, що завдало йому моральної шкоди, розмір якої він оцінив у 10 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 січня 2017 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що позивачем не доведено існування такого об`єкту нерухомості як бетонний гараж, розташованого за адресою м. Краматорськ, вул. 20 років Жовтня , не надано відповідних правовстановлюючих документів на підтвердження наявності у нього права власності на вказаний об`єкт, не доведено, що саме діями відповідача (знесення об`єкту) йому завдано матеріальну шкоду, а отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача матеріальної та відшкодування моральної шкоди. Розписка у розумінні норм ЦК України про придбання нерухомого майна не є правовстановлюючим документом про право власності на нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ТОВ «Колхозний ринок» від 08 жовтня 2009 року та договору купівлі - продажу земельної ділянки від 28 вересня 2009 року в частині 3033 кв.м., суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано суду доказів набуття права власності на споруду (бетонний гараж), який не був зареєстрований у встановленому законом порядку як об`єкт нерухомості, а також не надав доказів про набуття права власності на будь-яку будівлю або споруду на спірній земельної ділянки за адресою: м. Краматорськ, вул. Ринкова .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності позивача та без належного його повідомлення про день, час та місце розгляду справи.

Суди дійшли помилкових висновків про недоведення позивачем наявності у нього права власності на зруйновану споруду (гараж), оскільки це право підтверджується розпискою і це право не оспорювалось. Крім того, вказана споруда була тимчасовою, тому право власності на неї не підлягало державній реєстрації.

Судами не враховано, що гараж було побудовано на земельній ділянці, яка знаходилась в оренді ПП «Солов`їний гай» на підставі договору оренди земельної ділянки від 18 січня 1995 року та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27 січня 1997 року. При цьому, вказаний договір оренди земельної ділянки є чинним та

не оспорювався.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційна скарга разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, ТОВ «Колхозний ринок», заперечує проти доводів позивача та просить залишити ухвалені у справі рішення судів без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У якості правової підстави звернення до суду з даним позовом позивач посилався на порушення його прав, як власника знесеного відповідачем об`єкта нерухомості (бетонного гаражу площею 18,2 кв.м), розташованого на Центральному ринку за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який набуто ним на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2005 року, оформленого у формі розписки.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК Українивизначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною третьою статті 640 ЦК України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За приписами частин першої-другої статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, про відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання правочину недійсним.

Установивши, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено існування у нього права власності на об`єкт нерухомості (бетонний гараж), розташованого за адресою: Донецька області, м. Краматорськ, вул. 20 років Жовтня , який не був зареєстрований як об`єкт нерухомості, не надано жодних правовстановлюючих документів на таке майно, не доведено, що саме діями відповідача (знесення об`єкту) йому завдано матеріальної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на його користь матеріальної та моральної шкоди на підставі положень статей 1166, 1167 ЦК України.

Суди попередніх інстанції правильно виходили з того, що розписка від 18 квітня 2005 року, складена ОСОБА_3 , на яку позивач посилається, як на підставу набуття права власності на гараж, за змістом наведених вище норм матеріального права не є договором купівлі-продажу та не підтверджує набуття права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, зокрема у зв`язку з виникненням правовідносин купівлі-продажу. Вказана розписка не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності позивача на відповідне майно, а отже і відсутні підстави вважати порушеним його право, в тому числі у зв`язку із знесенням цієї споруди.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, установив, що позивач не надав суду доказів та не довів набуття ним права власності на споруду (бетонний гараж), або на будь яку будівлю чи споруду за зазначеною ним адресою, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ТОВ «Колхозний ринок» від 08 жовтня 2009 року та договору купівлі - продажу земельної ділянки від 28 вересня 2009 року в частині 3 033 кв. м.

Доводи касаційної скарги про те, що договір оренди від 18 січня 1995 року, за яким спірна земельна ділянка була виділена ПП «Соловїний гай» на умовах оренди не розірваний, не визнаний недійсним та діє до 31 грудня 2020 року, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи і встановленими судами обставинами, з яких вбачається, що рішенням Краматорської міської ради від 02 лютого 2006 року №50 визнано таким, що втратив чинність пп. 3.4 п. 3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16 жовтня 1996 року в частині надання в постійне користування позивачу земельної ділянки площею 993,21 кв. м на території ринку в старій частині міста для розміщення магазину та складських приміщень.

Посилання позивача на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які полягають у розгляді справи за його відсутності та без належного повідомлення про день, час, та місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що під час апеляційного розгляду справи в судовому засіданні брав участь представник позивача. Позивач та його представник належним чином та завчасно повідомлялись про день, час, місце розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, у повній мірі користувалася наданими їм процесуальним законом правами, в тому числі щодо надання пояснень, подання заяв і клопотань, які вирішувались судами у встановленому процесуальним законом порядку.

За своїм змістом усі доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність їх переоцінки, зокрема щодо підстав набуття права власності на нерухоме майно, тобто стосуються переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Всилу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська