Ухвала

20 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 212/9854/18

провадження № 61-15370ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. розглянув касаційну скаргу Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 листопада 1989 року під час виконання трудових обов`язків у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму-ампутація правої нижньої кінцівки на рівні верхньої треті правого стегна та лівої гомілки. 20 лютого 1990 року йому вперше і безстроково встановлено першу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, та встановлено 100 % втрати професійної працездатності. 12 жовтня 2005 року йому повторно підтверджено першу групу інвалідності та 100 % втрати професійної працездатності, рекомендовано санаторно-курортне лікування з супроводжуючим, коляска кімнатна та прогулочна, протезно-ортопедичні вироби. Вказує, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячні страхові виплати, страхові виплати на побутове обслуговування, страхові виплати на придбання бензину, ремонт і технічне обслуговування автомобілю та страхові виплати на сторонній догляд. Зазначає, що 06 листопада 2008 року він, на підставі акту приймання-передачі, отримав від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропетровській області автомобіль моделі «Славута» ЗАЗ 110387-40, а також отримав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_1. Вказує, що протягом 2016-2018 років йому призначалась та виплачувалась сума на компенсацію витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, однак суми виплати компенсації нараховані із порушенням Постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» та є меншими за 22 % прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць. З урахуванням виплачених відповідачем сум компенсації недоплачена сума компенсації становить: за перше півріччя 2016 року - 1 319,36 грн; друге півріччя

2016 року - 1 393,66 грн; перше півріччя 2017 року - 1 532,14 грн; друге півріччя

2017 року - 1 602,77 грн; перше півріччя 2018 року - 1 658,62 грн; друге півріччя

2018 року - 1 751,56 грн, що в загальному розмірі становить 9 258,11 грн. На підставі вищевказаного позивач просив позов задовольнити та стягнути на його користь належні йому виплати в сумі 9 258,11 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів за 2016, 2017, 2018 роки в розмірі 9 258,11 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000, 00 грн.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПостановоюДніпровського апеляційного суду від 09 липня 2019 рокурішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 рокузалишено беззмін.

У серпні 2019 року Криворізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області подано касаційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 9 258,11 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з цим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги статтей 390 та 392 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, оскільки Криворізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк