ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 643/14048/18

провадження № 22-ц/818/2366/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна,

відповідач Приватний виконавець Семендяєв Олександр Сергійович,

третя особа Акціонерна компанія «Харківобленерго»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року в складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із уточненим в подальшому позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, приватного виконавця Семендяєва Олександра Сергійовича, третя особа Акціонерна компанія «Харківобленерго», та просила визнати виконавчий напис нотаріуса від 28 липня 2017 року за № 4266 недійсним.

Позов мотивовано тим, що 30 травня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 13 700 грн. Вона користувалась відкритим картковим рахунком до 10 жовтня 2015 року, а потім, сплативши тіло кредиту в розмірі 15 000 грн., закрила кредитну лінію. В січні 2018 року їй стало відомо про постанову приватного виконавця Семендяєва О.С. про стягнення з неї на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у сумі 20 758 грн. 37 коп., яку постановлено на підставі виконавчого напису нотаріуса Гамаль І.М. Зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» вона не отримувала жодних виконачих документів, а заборгованість за Кредитним договором від 30 травня 2013 року вона погасила.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на обгрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на інший кредитний договір, відмінний від того, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, та який вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: позивач посилається на Кредитний договір від 30 травня 2013 року, ліміт овердрафту за яким становить 13 700 грн., а нотаріус здійснив виконавчий напис на підставі Кредитного договору від 09 липня 2014 року, за яким сума кредиту становить 22 040 грн. 48 коп., строк дії договору 36 місяців. Заборгованість позивача саме за Кредитним договором від 09 липня 2014 року № GP 6559355 станом на день вчинення виконавчого напису була безспірною, доказів наявності порушень нотаріусом вимог статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» позивачем не надано.

15 березня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення за її відсутності, чим позбавив права надати пояснення та відповідні докази у судовому засіданні; судом першої інстанції не враховано надані нею платіжні квитанції на підтвердження факту внесення коштів на поточний рахунок та її тяжке матеріальне становище.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., приватний виконавець Семендяєв О.С. рішенням суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

05 липня 2019 року ОСОБА_2 представник ПАТ «ПУМБ» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене на підставі поданих сторонами доказів та з дотриманням норм матеріального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт перший частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Пунктом 19 статті 34 Закону № 3425-XII нотаріусам надано право вчиняти виконавчі написи.

Згідно з статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Стаття 50 Закону № 3425-XIIпередбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Матеріали справи свідчать, що 30 травня 2013 року між ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, відповідно до якого позивачу встановлений ліміт овердрафту у розмірі 13 700 грн., строком виконання 24 місяці.

28 липня 2017 року ПАТ «ПУМБ» в особі представника Оксенгорової Л.В. звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису.

У вказаній заяві зазначено, що станом на 14 липня 2017 року боржник не виконав своїх зобов`язань за Кредитним договором від 09 липня 2014 року № GP 6559355.

28 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 21 358 грн. 37 коп. за Кредитним договором від 09 липня 2014 року № GP 6559355.

01 грудня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55290280 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 28 липня 2017 року № 4266.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач не надала будь яких документів, які б свідчили про факт повернення ПАТ «ПУМБ» позики за Кредитним договором від 09 липня 2014 року № GP 6559355. Не подано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності позивача, чим позбавив її права надати пояснення та відповідні докази у судовому засіданні не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. ОСОБА_1 встановлено строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вказаним правом позивач не скористалась. Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу без виклику сторін, оскільки клопотання про виклик в судове засідання жодна із сторін не заявляла. Тому ця обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги про тяжке матеріальне становище позивача не є підставою для задоволення позову, оскільки діючим законодавством не передбачено право суду звільнення від обов`язку виконання зобов`язань за договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова