Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 180/1672/16-ц

провадження № 61-32184 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічнеакціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 лютого

2017 року у складі судді Хомченко С. І. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «МГЗК»), в якому просив визнати нещасний випадок, який стався з ним 31 березня 2015 року під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом, визнати недійсним та скасувати акт за формою Н-5 від 23 травня 2016 року та зобов`язати ПАТ «МГЗК» скласти акт Н-5 та акт Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що будучи працівником ПАТ «МГЗК»,

31 березня 2015 року на робочому місці з ним стався нещасний випадок,

а саме: тілесне ушкодження у вигляді проникаючого склерального поранення правового ока.

Комісія по розслідуванню нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з ним, не пов`язаний з виробництвом. Дане рішення комісії було оскаржено до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області і отримано відповідь про відмову у проведенні повторного розслідування нещасного випадку.

Зазначав, що з висновком комісії не погоджується, та вважав, що комісією повинен був складатися акт Н-1 про нещасний випадок, що стався на виробництві.

Акт про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом Н-5, не відповідав дійсним обставинам і вимогам закону.

Встановлення факту нещасного випадку необхідно для надання документів до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України для вирішення питання про призначення та виплати йому страхових виплат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області

від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 31 березня

2015 року о 10 годині 30 хвилин під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом.

Визнано недійсним та скасовано акт форми Н-5 від 23 травня 2016 року повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 31 березня 2015 року.

Зобов`язано ПАТ «МГЗК» скласти та видати ОСОБА_1 акти форми Н-1 та Н-5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Стягнуто з ПАТ «МГЗК» судовий збір на користь держави у розмірі

1 600,00 грн.

Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ «МГЗК» не виконало вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112

(далі - Порядок). Комісією з розслідування нещасного випадку було складено акт форми Н-5 без врахування всіх обставин нещасного випадку, який стався з позивачем, які свідчать про те, що з позивачем стався нещасний випадок на виробництві.

Суд першої інстанції зазначив, що положеннями Закону України «Про охорону праці» закріплено, що позивач може захищати свої права у судовому порядку.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня

2017 року апеляційну скаргу ПАТ «МГЗК» відхилено.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області

від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 1021-р, повноваження ліквідованої Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України передано Державній службі України з питань праці, відтак, позивач дотримався визначеної законодавством процедури при оскарженні рішення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про відмову у проведенні повторного розслідування нещасного випадку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «МГЗК», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 180/1672/16-ц із Марганецького міського суду Дніпропетровської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «МГЗК» виконало вимоги Порядку, а комісією з розслідування нещасного випадку було враховано всі обставин нещасного випадку, який стався з позивачем.

Доказів того, що травма ока сталася з позивачем під час виконання ним своїх трудових обов`язків матеріали справи не містять.

На думку заявника, суд не наділений правом визнавати факт нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, а також призначати повторне розслідування нещасного випадку.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу.

Колегія суддів не приймає до уваги дані заперечення, оскільки вони не підписані особою, яка їх подала, та не містять дати підписання.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «МЗГК» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Позивач працював у ПАТ «МГЗК» з 07 червня 2010 року по 01 березня

2016 року, що підтверджується записом у трудовій книжці серії

НОМЕР_1 (а. с. 4).

31 березня 2015 року ОСОБА_1 , працюючи підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4-го розряду, під час робочої зміни, при виконанні наряду ремонту редуктора стріли із заміною підшипників травмував око та продовжив працювати після травми.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого позивач перебував на лікуванні в комунальному закладі «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» з 19 травня 2015 року по 25 травня

2015 року з діагнозом: проникаюче поранення склери з в/очним стороннім тілом правого ока, травматична катаракта правого ока (а. с. 16).

У висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи

від 16 травня 2016 року № 140 зазначено, що у позивача виявлено проникаюче склеральне поранення правого ока, ускладнене розвитком катаракти правого ока. Зниження гостроти зору після травми до 0,1 - стійка втрата працездатності 25 відсотків, відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Враховуючи дані наданих медичних документів, а також розвиток ускладнення у вигляді посттравматичної катаракти правого ока, давність утворення виявленого тілесного ушкодження може становити від декількох діб до декількох тижнів, і не виключена можливість відповідності давності утворення тілесного ушкодження подіям 31 березня 2016 року

(а. с. 18-19).

Наказом по ПАТ «МГЗК» від 09 червня 2015 року № 714 була створена комісія по розслідуванню нещасного випадку. Відповідно до акту форми Н-5 від 03 липня 2015 року комісія прийшла до наступного висновку: нещасний випадок, який стався 31 березня 2015 року о 10 годині 30 хвилин. на шахті 9/10 ПАТ «МГЗК» з підземним електрослюсарем ОСОБА_1 , вважати таким, що не пов`язаний з виробництвом. Член комісії ОСОБА_5 не погодився з таким висновком комісії та вважав, що вказаний випадок був таким, що пов`язаний з виробництвом, а документи, які надав позивач, комісією не враховані, що було викладено в окремій думці члена комісії

(а. с. 5-8).

Наказом по ПАТ «МГЗК» від 25 березня 2016 року № 257 була створена комісія для проведення повторного розслідування нещасного випадку. Відповідно до акту форми Н-5 від 23 травня 2016 року комісія прийшла до висновку, що вищевказаний нещасний випадок, слід вважати таким, що не пов`язаний з виробництвом, оскільки ОСОБА_1 не звертався в медпункт шахти і продовжував працювати до 13 квітня 2015 року, після чого

з 14 квітня 2015 року по 20 квітня 2015 року лікував хворобу серця,

з 21 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року працював за своєю професією до чергової відпустки, лікарняних листів щодо травми ока на підприємство не надавав, а тому мав можливість отримати травму ока в іншому місці.

Окремою думкою члена комісії ОСОБА_5 підтверджено, що випадок з позивачем був таким, що пов`язаний з виробництвом (а. с. 12-14).

Дане рішення комісії позивач оскаржив до головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та отримав відповідь про відмову у проведенні повторного розслідування нещасного випадку.

Основоположні засади належної організації охорони праці визначені статтею 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Системний аналіз положень, визначених статтями 153, 159-161 КЗпП України, дає можливість зробити висновок, що законодавець встановлює для роботодавця обов`язок щодо належної організації охорони праці на підприємстві та забезпечення контролю за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначалася положеннями Порядку.

Враховуючи вищевказане, суди попередніх інстанцій вірно з`ясували фактичні обставини справи, надали їм належну правову оцінку, а висновки судів підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції про те, що у висновку комісії з розслідування даного нещасного випадку не надано належну оцінку поясненням позивача та свідків нещасного випадку, а також письмовим доказам, зокрема висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що акт форми Н-5 було складено комісією з розслідування нещасного випадку без врахування всіх обставин нещасного випадку, який стався з позивачем.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника щодо відсутності доказів отримання травми позивачем саме під час виконання ним своїх трудових обов`язків, так як вони спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги про те, що тільки рішення посадової особи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України може бути оскаржене в судовому порядку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня

2015 року № 1021-р, повноваження ліквідованої Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України передано Державній службі України з питань праці.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 , отримавши відмову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у проведенні повторного розслідування, дотримався процедури та оскаржив таке рішення у встановленому порядку.

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області

від 16 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова