КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/2875/17 Головуючий 1 інстанція - Шереметьєва Л.А.
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікова С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в 2016 році він звернувся до ректора КПІ ОСОБА_2 на підставі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» і просив відповісти на питання, пов`язанні з його можливими кримінальними корупційними правопорушеннями.

Вказує, що ректор КПІ ОСОБА_2 на його звернення повідомив, що передав його підзвітній йому та призначеній ним Комісії по дотриманню законності та запобіганню проявам корупції - антикорупційній комісії університету.

Подане ним звернення не було розглянуто відповідно до закону, замість цього він отримав відписку.

Тому просиввизнати протиправними дії відповідача при розгляді його звернення щодо бізнесу ректора ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача повернути матеріали його звернення відповідно до ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»; направити матеріали судової справи слідчому судді для внесення події кримінального правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове слідство; стягнути з відповідача 100 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , 25 червня 2019 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам, а саме те, що він приймав участь у засіданні комісії 29 листопада 2016 року, однак вважає, що його звернення не було розглянуто належним чином і відповіді на поставлені ним питання щодо корупційної діяльності ректора КПІ йому надані не були.

А тому просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2016 року позивач, у порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», направив звернення ректору Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» ОСОБА_2 про підозри в протиправній та корупційній діяльності, в якому просив надати йому відповідь на 10 поставлених питань.

При цьому зазначив, що в залежності від змісту відповідей на поставлені питання вони мають визначитися з доцільністю передачі матеріалів до спецслужби.

Листом № 0001/1022 від 07 грудня 2016 року за підписом ректора ОСОБА_2 позивач був повідомлений про передачу його звернення до Комісії по дотриманню законності та запобіганню проявам корупції в Університеті.

15 та 29 листопада 2016 року звернення позивача розглядалося на засіданні комісії, при цьому 29 листопада 2016 року позивач був присутній на засіданні.

Листом голови комісії ОСОБА_7 за наслідками засідання комісії позивач був повідомлений, що викладена ним у зверненні інформація не відповідає дійсності, ґрунтується на плітках та припущеннях, а також не містить в собі ознак протиправної корупційної діяльності ректора.

Крім того, було зазначено, що під час засідання йому були надані відповіді на поставлені питання.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, в чому полягає протиправність дій відповідача, яким чином порушені його права діями відповідача і яким чином він просить захистити його порушене право, якщо таке мало місце.

Крім того не надав належних, в розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України, доказів на підтвердження обставин, на які він посилався.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом.

Колегією встановлено, що позивач - апелянт просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду його звернення, яке було подано в 2016 році ректору КПІ ім. Ігоря Сікорського Згуровському М. З. для надання відповідей на поставлені питання, і в подальшому розглядалося на засіданнях Комісії по дотриманню законності та запобіганню проявам корупції в університеті 15 та 29 листопада 2016 року.

Позивач вважає, що дії Відповідача при розгляді його звернення були неправомірними та суперечили нормам чинного законодавства, проте в чому саме не зазначив та колегії суддів не пояснив.

Колегія суддів звертає свою увагу на те, що обставини, щодо результатурозгляду звернення не задовольняють позивача, не є підставою для висновку про протиправність дій членів комісії при його розгляді.

Відповідно до ч.6 ст.16 Закону України « Про звернення громадян» до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Так відповідно до статті 3 Закону « Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Окрім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року , яке набрало законної сили, встановлено, що звернення позивача було прийнято та розглянуто у встановленому законом порядку.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо висновку про відмову у задоволені компенсації моральної шкоди в сумі 100 тис. гривень, як безпідставну та надуману.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як визначено у статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак ні суду першої інстанції, ні колегії суддів апеляційної інстанції позивачем - апелянтом жодних доказів щодо протиправних дій відповідача не було надано.

Отже, колегія суддів, погоджуючись з судом першої інстанції, приходить до переконливого висновку, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, та надаючи пояснення по суті справи, оскаржуючи рішення суду, позивач так і не зазначив, не зміг пояснити, ні в чому полягає протиправність дій відповідача, яким чином порушені його права діями відповідача і яким чином він просить захистити його порушене право, якщо таке мало місце.

Так само Позивач не надав належних, в розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України, доказів на підтвердження обставин, на які він посилається.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.В. Кулікова