ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/5439/17

Провадження № 22-ц/818/3621/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4 ,

відповідач: ОСОБА_5 ,

відповідач: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольга Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі її представника ОСОБА_6 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 травня 2019 року в складі судді Ульяніч І.В,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності.

Представника позивачів ОСОБА_7 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 714 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: м. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .. Також представник у заяві просив до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку будівлями та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що відповідачам належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 752 кв.м. Під час продажу ОСОБА_8 житлового будинку за вищевказаною адресою приватним нотаріусом Петриченко О.О. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване на ділянці площею 714 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830. Тобто в договорі дарування та договорі купівлі-продажу одного і того ж майна - житлового будинку вказано різні земельні ділянки із різною їхньою площею (752 кв.м та 714 кв.м) та різним правовим статусом реєстрації, що в подальшому може призвести до відчуження учасниками процесу як земельних ділянок, так і житлового будинку. З урахуванням викладеного, у позивачів наявні підстави побоюватись, що вказані протиріччя та суперечності у визнанні права власності на вищевказані земельні ділянки можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 травня 2019 року заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності задоволено частково.

Заборонено вчиняти дії щодо відчуження 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , а також земельних ділянок: кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 752 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_5 в особі її представника ОСОБА_6 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить про скасування ухвали та постановлення нової, якою у задоволенні про забезпечення позову відмовити в повному обсязі або щонайменше в частині заборони відчуження земельної ділянки: кадастровий номер № НОМЕР_2 , площею 752 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: м АДРЕСА_1 Працюючих АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд забезпечив позов шляхом встановлення заборони, яка не має жодного відношення до заявлених позовних вимог і жодним чином не впливає на можливе виконання рішення суду.

Зазначає, що клопотання позивачів про забезпечення позову подано ще 04.12.2017 року, доповнення до неї були заявлені 11.03.2019 року, тобто ще за наявності первісної редакції позовних вимог, в якому було заявлено позовні вимоги також і стосовно земельних ділянок.

Однак, вже після цього позивачі подали заяву про уточнення позову від 05.04.2019 року, в якій з позовних вимог виключено вимоги щодо визнання недійсним правочину про відчуження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

В зв`язку із цим у суду першої інстанції на момент розгляду заяви (21.05.2019 року) не було підстав для застосування такого заходу забезпечення у відношенні даної ділянки, оскільки спору щодо неї між сторонами більше немає, а тому немає й вірогідності невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, представники відповідачів при розгляді заяви в судовому засіданні звертали увагу суду на те, що земельна ділянка не занесена до державного реєстру нерухомого майна та не зареєстрована за жодною особою на праві власності.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , а також земельних ділянок: кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду у справі є спір з приводу визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності.

Як на підставу вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі представник позивачів ОСОБА_9 посилався на те, що позивачам має бути гарантована реальна можливість захистити свої прав, тому просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки кадастровий номер № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 714 кв.м., зареєстрованої на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, розташованих за адресою: м. АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та 71/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку будівлями та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01 жовтня 2017 року, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,0752 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Згідно відповіді Департаменту земельних відносин від 11.02.2019 року зазначено, що рішення 22 сесії Харківської міської ради від 23.06.2004 року № 95/04 "Про передачу у власність та надання в оренду громадян земельних ділянок" ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 752 кв.м. по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарчіх будівль і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94182621 від 10 серпня 2017 року, житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 714 кв.м., зареєстрована на підставі рішення РВК Московської ради від 30.11.1954 р. за № 830, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належать на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., зареєстрованого в реєстрі за№ 2610.

Враховуючи зміст позовних вимог та обґрунтування представником позивача необхідності забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи представника апелянта про те, що позивачами були уточнені позовні вимоги та з позовних вимог виключено вимоги щодо визнання недійсним правочину про відчуження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , колегією суддів не приймаються, оскільки представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що в остаточних позовних вимогах було уточнено певні підпункти позовних вимог, а також зазначена вимога про повернення учасників договору дарування та договору купівлі продажу в первісний стан.

Також не приймаються колегією суддів доводи апеляційної скарги стосовно того, що земельна ділянка не занесена до державного реєстру нерухомого майна та не зареєстрована за жодною особою на праві власності, оскільки вказані посилання представника апелянта спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі її представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 вересня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко