Провадження 2-о/127/554/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, в порядку окремого провадження.

Ухвалю суду від 14.08.2019 вищевказана заява була залишена без руху і заявникам надано строк на їх усунення.

21.08.2019 заявником було отримано вищевказану ухвалу.

22.08.2019 до суду надішла заява від ОСОБА_1 .

Однак, заявниками не усунуто недоліки заяви, а заявник ОСОБА_1 у своїй заяві від 22.08.2019 фактично вдався до викладення заперечень на судове рішення від 14.08.2019.

Посилання заявника ОСОБА_1 на те, що в даному випадку не можуть бути застосовані положення ст.ст. 175, 177 ЦПК України, «аналогія закону», враховуючи положення ст. 293 ЦПК України, є безпідставними, враховуючи наступне.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, до розгляду, судом враховано, що дана заява має відповідати як загальним правилам щодо вимог до позовної заяви, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченими ст. 318 ЦПК України. На що також звернуто увагу в Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.98) Верховним Судом України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Однак, розділом IV ЦПК України не встановлено вимог щодо форми та змісту заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, тому судом була застосована аналогія закону на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, оскільки порядок вирішення питань про прийняття заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, залишення заяви без руху, її повернення тощо в порядку окремого провадження належно не врегульовано розділом IV ЦПК України, тому, враховуючи зокрема положення ч. 3 ст. 294 ЦПК України, ці питання вирішуються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за аналогією закону.

Роз`яснювати поняття «аналогія закону», «аналогія права», їх застосування, суд не вважає за необхідне у даному судовому рішенні. Обґрунтування судового рішення, не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Вимога суду про необхідність надання заявниками разом із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, нотаріально посвідченого письмового договору між подружжям про розмір аліментів на дитину, ґрунтується виключно на вимогах закону.

Так, ст. 109 СК України передбачає можливість розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей, у порядку непозовного цивільного судочинства - окремого провадження, згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України. Але, щоб суд міг розглянути справу про розірвання шлюбу в окремому провадженні, мають бути наявні такі умови:

1.подружжя має спільне бажання розірвати шлюб, яке виражається в поданій до суду відповідній спільній заяві;

2.між подружжям вирішені всі питання, пов`язані з місцем проживання дітей, забезпеченням умов їхнього життя, а також їх вихованням;

3.після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права жодного з подружжя, а також права дітей.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу, однак обов`язково разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений.

Отже, подання заяви подружжям, яке має дітей, до суду саме в порядку окремого провадження це право подружжя, однак умови, за яких така заява подається до суду - є обов`язковими.

В Постанові Пленуму № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 Верховний Суд України звернув увагу суддів, зокрема на те, що з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, в порядку окремого провадження заявники обов`язково мають надати суду документи визначені ч. 1 і ч. 2 ст. 109 СК України.

Однак, в порушення положень ч. 2 ст. 109 СК України та вимог ухвали суду від 14.08.2019, яка є обов`язковою для виконання, заявники судове рішення не виконали у строк встановлений судом, нотаріально посвідчений письмовий договір між подружжям про розмір аліментів на дитину суду не надали.

Заяву про продовження встановленого судом процесуального строку, у відповідності до ст. 127 ЦПК України, заявниками суду не надано.

Відповідно до п. 6 та п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, застосовуючи аналогію закону до заяви (ч. 3 ст. 185 ЦПК України), наявні підстави вважати заяву неподаною, у зв`язку із чим повертає її заявникам із доданими до неї документами.

Керуючись ст.ст. 185, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, і додані до неї документи повернути заявникам.

Копію заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей залишити в суді.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Суддя: