ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 629/4022/18

Провадження № 22-ц/818/2800/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Котелевець А.В., Маміної О.В.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, ухвалене суддею Смірновою Н.А.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь 3005,26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 4000 грн. витрат на послуги адвоката.

Позов мотивований тим, що згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України. В ході слідства було встановлено, що відповідач неодноразово вчиняв позивачу умисні легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого з 2 червня 2016 року по 11 червня 2016 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, на яке витратила 3005,26 грн. Вказує, що до теперішнього часу лікується амбулаторно, в зв`язку з чим вимушена нести значні матеріальні витрати на дорогі медичні препарати і медичне обслуговування та на даний час лікування не закінчено, необхідна тривала реабілітація та постійно підтримуюча терапія, що також потребує значних матеріальних витрат. Також зазначає, що крім матеріальної шкоди їй було вчинено більш значну моральну шкоду.

У запереченнях на позов відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено, що ліки, які купувались були необхідні саме для лікування наслідків завданих злочином. Також, позивач не заявляла цивільного позову під час провадження кримінальної справи, а після злочину відповідачем було надано їй 10000 грн. для лікування.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3005 гривень 26 копійок та моральну шкоду в розмірі 25000 гривень 00 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка виразилась у витратах на лікування та реабілітацію всього на суму 3005,26 грн.. Суд дійшов висновку, що спричиненням позивачу тілесних ушкоджень завдано їй моральної шкоди, яка полягає у самому факті спричинення фізичного болю, душевних страждань в зв`язку з тим, що все це відбувалось у присутності дітей, стан здоров`я її погіршився, звичний хід життя і життя дітей був порушений. Крім того, позивачем не надано доказів оплати витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Ухвалою цього ж суду від 9 квітня 2019 року заяву представника відповідача Свистуна А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без врахування правової позиції та доказів відповідача, а також неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачу було завдано короткочасний розлад здоров`я, а доказів, що ліки придбані згідно чеків за 2018 рік були куплені позивачем саме для лікування розладів її здоров`я, які настали від дій відповідача, не містять. Також не погоджується з визначеним розміром моральної шкоди та вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань, зміни у способі її життя у зв`язку із вчиненим злочином. На підставі наведеного зазначає, що у позивача виникла упереджена оцінка своїх понесених страждань. Вказує, що судом не взято до уваги передачу позивачу 10000 грн. від відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

При цьому судом враховано, що згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач по справі, була визнана потерпілою в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , відповідача по справі, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

В ході судового слідства було встановлено, що 02.06.2016 року діями ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 .. згідно висновку судово-медичної експертизи, було спричинено гостру закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, синці на лобі праворуч на 1 см від умовно серединної лінії і на 3 см від надбрівної дуги, по розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні правого плеча в середній третині. За ступенем тяжкості - черепно-мозкова травма, це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, синці - це легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 11 серпня 2017 року діями ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної експертизи, спричинено синці в ділянці кута нижньої щелепи справа, в лівій виличній ділянці, на ліктьовій поверхні лівого передпліччя в верхній третині, на передній поверхні правого плеча в нижній третині, на передньозовнішній поверхні правого плеча в середньо-верхній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, на зовнішньому мищелку правого гомілково-ступневого суглобу, на передній поверхні лівого коліна, на розгинальній поверхні правого передпліччя в нижній третині. За ступенем тяжкості - це легкі тілесні ушкодження.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.01.2018 року ОСОБА_2 , відповідача по даній справі, було визнано винним за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання, але засудженого було звільнено від призначених покарань на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов по кримінальній справі не заявлявся. Вирок суду не оскаржений та набрав законної сили 12 лютого 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку судом беззаперечно встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачці заподіяно моральну шкоду, враховуючи, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним злочинних дій, направлених на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, доведена вироком суду, який набрав законної сили. Завданні злочинними діями відповідача позивачу тілесні ушкодження мають причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою ОСОБА_2 і моральною шкодою, яку він завдав ОСОБА_1 , що виразилась у душевних стражданнях позивача, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що змусило її вживати додаткових заходів для відновлення свого здоров`я.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, який визначений судом першої інстанції, оскільки при визначенні розміру відшкодування судом враховано обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, співмірність його розміру величині збитків внаслідок злочину, при цьому суд виходив із засад виваженості, справедливості і розумності.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 завдав своїми неправомірними діями позивачу у справі ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову в цій частині.

Твердження, що позивач продовжує приймати ліки відповідачем не спростовано. Крім того, не надано жодних належних та допустимих доказів (квитанції, розписки тощо) щодо передання позивачу грошової суми в розмірі 10000 грн. та її цільового призначення. Заперечень щодо відмови у позові в частині стягнення витрат на послуги адвоката в апеляційній скарзі не наведено.

Інших доводів неправильності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, зважаючи на те, що такі доводи повторюють викладені у запереченнях на позов, а також заяві про перегляд заочного рішення, які розглядалися судом першої інстанції і яким було надано правову оцінку.

Оскільки судом першої інстанції рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись, ст. ст. 141,367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.В. Котелевець

О.В. Маміна