27.08.2019 227/5808/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.,

при секретарі Сухіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, яку уточнив заявою від 15.01.2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22.10.2013 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір б/н, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком дії липень 2017 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_2 помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.05.2017 р. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини у строк з 16.05.2017 р. по 16.11.2017 р. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 . Позивачем 18.09.2017 р. була направлена претензія кредитора до Другої Добропільської державної нотаріальної контори. 04.10.2017 р. позивачем було отримано відповідь Другої Добропільської державної нотаріальної контори. Вважає, що відповідачі прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 10.10.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 22.10.2013 р. становить 9600,47 грн. яка складається з: 754,12 грн.-тіла кредиту; 8328,29 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 518,06 грн. заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути заборгованість, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

10.05.2019 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача та вважає їх безпідставними. Зазначив, що позивач пропустив строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, оскільки позивач міг дізнатися про відкриття спадщини з листа Другої Добропільської нотаріальної контори від 20.09.2017 року, а саме 05.10.2017 року шляхом оплати квитанції та надання її нотаріусу, а вимоги до відповідача пред`явив 14.10.2018 року шляхом направлення листа-претензії відповідачу та 29.12.2018 року шляхом подання позову до суду. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення кредитора до спадкодавця в порядку ст.1281 ЦК України.

02.07.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги не визнає та підтримала позицію свого представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав:

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22.10.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком дії липень 2017 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19.05.2017 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.10.2013 року, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість становить 9600,47 грн. яка складається з: 754,12 грн. - тіла кредиту; 8328,29 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 518,06 грн. заборгованості за пенею.

Як вказано позивачем у позові, відповідач по справі, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією паспортів, в яких зазначено, що місцем їх реєстрації є - АДРЕСА_2 .

18.09.2017 р. позивачем була направлена претензія кредитора до Другої Добропільської державної нотаріальної контори, в якій повідомив, що йому стало відомо про смерть ОСОБА_2 .

З відповіді Другої Добропільської державної нотаріальної контори вбачається, що позивачу було запропоновано оплатити квитанцію, яка була додана до листа, для перевірки та реєстрації спадкової справи в Спадковому реєстрі, після чого буде заведено спадкову справу до майна померлого.

14.10.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги на суму 9600,47 грн.

Отже банк звернувся до спадкоємця через рік з моменту, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьоюцієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До

спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1281 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину.

Вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцем у спадщину після смерті ОСОБА_2 , його вартості.

Отже, позивачем не надано до суду доказів переходу прав та обов`язків померлого ОСОБА_2 до відповідача.

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України.

Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15.

Згідно 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу про смерть боржника ОСОБА_2 стало відомо в вересні 2017 року, тому саме з вересня 2017 року згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України розпочався строк пред`явлення вимоги до спадкоємця.

Однак АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до спадкоємця з претензією лише 14.10.2018 року, а з позовом до суду 29.12.2018 року, тобто позивачем пред`явлені вимоги з пропуском визначених законом шестимісячного та річного строку, які є присічними (преклюзивними).

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Такі правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53 цс 18.

Враховуючи наведені норми та обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку, що строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду.

Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої при житті спадкодавцем суми заборгованості по кредиту за договором № б/н від 22.10.2013 року у розмірі 9600,47 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-81, 133, 141, 259, 263- 265, 27ЦПК України, ст.ст. 526, 608, 1218, 1281, 1282 ЦК України суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

27.08.2019