Номер провадження: 22-ц/813/5777/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням неодноразових уточнень (а.с. 2-4, 8-9, 15-16, 29-30, 34-35, 37-38) просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду, включно з витратами, пов`язаними з неодноразовим переїздом з м.Ізмаїла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду, які в сумі складають - 85 153,20 гривень.

10.04.2019 року, ОСОБА_1 подав до районного суду заяву, в якій просив суд винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai іх - 35», д/н НОМЕР_1 , що належить відповідачу.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року та постановити рішення про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai іх - 35», д/н НОМЕР_1 .

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 29.08.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява є неспівмірною із заявленими вимогами, крім того в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано, чому саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказаний автомобіль належить саме відповідачу ОСОБА_2 .

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, судом першої інстанції не було дотримано цих принципів.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь 85 153,2 грн. суму збитків та 40 000 грн. моральної шкоди.

Звертаючись 10.04.2019 року із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 було зазначено обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль «Hyundai іх - 35», д/н НОМЕР_1 .

Так, позивач посилається на те, що відповідач та її адвокат неодноразово подавали клопотання про перенесення судового засідання, що на думку позивача є сумнівними приводами та зловживанням своїми правами, адже з початку 2018 року не можливо перейти до розгляду справи по суті, що також на його думку свідчить про небажання владнати конфлікт та є своєрідним затягуванням процесу. Крім того, зазначав, що має підозри з приводу того, що відповідач має намір позбутися наявного в неї майна для уникнення в подальшому, на стадії виконання рішення суду, його стягнення з метою відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Проте, в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції зазначив, що такі вимоги є не співмірними із позовними вимогами, оскільки дійсна ринкова вартість автомобілю «Hyundai іх - 35», д/з НОМЕР_1 , в декілька разів перевищує ціну позову.

Разом з тим, у виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду відсутні будь-які дані щодо ринкової вартості зазначеного автомобіля, з урахуванням того, що не було проведено експертної оцінки майна чи будь-яких інших заходів, якими б суд міг обґрунтувати дане твердження.

Посилання суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказаний автомобіль належить саме відповідачу ОСОБА_2 є також необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 стверджує, що в матеріалах справи є копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Hyundai іх - 35», д/з НОМЕР_1 , де зазначено, що ОСОБА_2 є власником цього автомобіля та саме вона керувала ним на момент здійснення ДТП, що зафіксовано протоколом про ДТП.

При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості спростувати вказаний довід апеляційної скарги, оскільки районним судом до апеляційного суду надіслано тільки виділені матеріали цивільної справи №495/10839/17, у яких відсутній зазначений документ.

При цьому, з копії позовної заяви вбачається, що додатком до позовної заяви є, в тому числі копія технічного паспорту.

Також, судом першої інстанції не враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і можуть бути скасовані у відповідності до ст. 158 ЦПК України, за наявності підстав для цього, протягом судового розгляду справи.

Однак, вимога апеляційної скарги ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль «Hyundai іх - 35», д/з НОМЕР_1 є неспроможною за наведених вище обставин, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості вирішити це питання в суді апеляційної інстанції на підставі надісланих виділених матеріалів справи.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею питання про забезпечення позову для продовження розгляду судом першої інстанції відповідно до ст.379 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року - скасувати, а питання про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда