Ухвала

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 341/2111/18

провадження № 61-10912ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України, Галицьке відділення поліції, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Генеральна прокуратура України, прокуратура Івано-Франківської області, Галицька прокуратура, Верховний Суд України, Апеляційний суд Івано-Франківської області, Галицький районний суд, слідчий суддя Максимчин Юрій Дмитрович, Європейський суд з прав людини,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у складі судді Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Галицького відділення поліції, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Генеральної прокуратури України, прокуратури Івано-Франківської області, Галицької прокуратури, Верховного суду України, Апеляційного суду Івано-Франківської області, Галицького районного суду, слідчого судді Максимчина Юрія Дмитровича, Європейського суду з прав людини про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Вищевказану ухвалу ОСОБА_1 оскаржив до апеляційного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року, а касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 15 липня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема: запропоновано скаржнику подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для поновлення строку, а також надати суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням указаних учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) та копій уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

11 липня 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та копії вказаного клопотання відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків вказаної касаційної скарги до 22 серпня 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема шляхом надання доказів дати отримання копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, а також надання суду уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням всіх учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) та надання копій уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: докази дати отримання копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, уточнена редакція касаційної скарги та копії уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, а саме отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду лише 17 травня 2019 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя зі складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року, суд апеляційної інстанції керувався пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України та вважав, що статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, ухвала про залишення позову без руху, оскаржується лише в частині визначення розміру судових витрат.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначено у частині першій статті 353 ЦПК України.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 761/23218/17 (провадження № 14-172цс19) вказано, що «обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати безперспективність такого оскарження. Передбачені процесуальним законом обмеження права на окреме оскарження судових рішень, в тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції щодо ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоб завдати шкоди самій суті цього права».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Встановивши, що ухвала Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року про залишення позову без руху оскаржується не з підстав визначених пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Доводи касаційної скарги про те, що відмова апеляційного суду в прийнятті апеляційної скарги, оформленої відповідно до вимог процесуального закону, є порушенням права заявника на судовий захист, є безпідставними, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Апеляційний суд постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв у відповідності до норм пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, тому право заявника на судовий захист жодним чином непорушене.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись частиною першою статті 127, статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Галицького відділення поліції, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Генеральної прокуратури України, прокуратури Івано-Франківської області, Галицької прокуратури, Верховного Суду України, Апеляційного суду Івано-Франківської області, Галицького районного суду, слідчого судді Максимчина Юрія Дмитровича, Європейського суду з прав людини про відшкодування моральної та майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик