У Х В А Л А

про направлення за підсудністю

05 вересня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва, у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договорів цесії, відступлення прав вимоги за договорами іпотеки недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Виходячи з правил загальної підсудності, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, згідно з якою позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач подала позов до Подільського районного суду м. Києва за місцем знаходження відповідача.

За правилами ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач просить визнати недійсним договорів цесії, відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. При цьому, предметом такого договору іпотеки є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка під ним.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири, тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Тому, в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, оскільки предметом спору є невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме, кредитного зобов`язання, в забезпечення якого боржником укладено договір іпотеки, де предметом є нерухоме майно, і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Подільського районного суду м. Києва, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договорів цесії, відступлення прав вимоги за договорами іпотеки недійсними, підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Одеса Одеської області за місцем знаходження нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договорів цесії, відступлення прав вимоги за договорами іпотеки недійсними - передати для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Одеса Одеської області (65080, м. Одеса, вул.Варненська,3б).

Передачу справи на розгляд Київському районному суду м. Одеса Одеської області здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Гребенюк