Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 368/275/16-ц

провадження № 61-24167св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень, просила визнати недійсною статтю 9 додатку № 2 угоди від 20 червня 2011 року № 364630, яка укладена між сторонами, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») на її користь 5 514,02 грн переплати за вказаною угодою.

Позов мотивовано тим, що 20 червня 2011 року з метою придбання автомобіля ВАЗ 210994 вартістю 64 200,00 грн між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 364630 (далі - Угода) та два додатки до неї, що є невід`ємними її частинами, відповідно до умов якої відповідач гарантує надання позивачу права на отримання автомобіля за умови виконання нею як учасником системи «АвтоТак» всіх зобов`язань, передбачених Угодою.

У подальшому, між сторонами були укладені додаткові угоди, за якими позивач отримала від відповідача автомобіль LADA 115 4D вартістю 66 300,00 грн.

Позивач вказувала, що в рахунок ціни автомобіля нею було сплачено 120 945,68 грн, відповідно з її боку є переплата у розмірі 5 514,02 грн. Крім того, посилалася на те, що умови укладених між сторонами договорів мають ознаки нечесної підприємницької діяльності в розумінні статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та вводить її в оману стосовно істотних умов договору, через що вона змушена звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 5 514,02 грн. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що про заміну автомобіля ВАЗ 210994, який перестали випускати з травня 2012 року, на автомобіль ЗАЗ Sens, ОСОБА_1 стало відомо лише 11 січня 2016 року з листа ТОВ «Авто Просто» від 05 січня 2016 року; станом на день слухання справи ОСОБА_1 сплачено на виконання вимог Угоди кошти в сумі 120 945,68 грн, тобто переплата коштів позивачем за вже отриманий автомобіль склала 5 514,02 грн. При цьому суд вважав за необхідне застосувати до даного спору положення Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статей 10, 18, 21, 22 цього Закону, з висновком, що умови укладеної між сторонами Угоди містять ознаки несправедливого договору, порушують її права як споживача, та положення статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо принципу добросовісності.

Також, як вбачається з ціни на автомобіль, за який позивач сплачувала кошти, та з ціни на автомобіль, вартість якого було замінено, поточна ціна автомобіля ЗАЗ Sens більш ніж на 200 % перевищує поточну ціну автомобіля ВАЗ 210994, вартість якого складала 168 000,00 грн, проти вартості автомобіля ЗАЗ Sens в сумі 64 000,00 грн. Проте ТОВ «Авто Просто» в порушення вимог частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не попередив позивача, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача, ніж це очікувалось під час укладення договору, тому суд вважав, що ці умови є дискримінаційними, тобто такими, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, оскільки ОСОБА_1 вже отримала автомобіль і збільшення його ціни (вартості) для неї є незаконним, а умови Угоди є несправедливими, що відповідно завдає позивачу шкоди, так як вартість послуг ТОВ «Авто Просто» зростає прямо пропорційно зростанню вартості автомобіля.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задоволено. Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги відповідні положення Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», ЦК України щодо надання фінансових послуг, несправедливих умов договорів, не врахував того, що сторони погодили умови укладеного договору, який передбачає одержання споживачем необхідного їй товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов`язки сторін), а також не взяв до уваги наявність заборгованості позивача за щомісячними платежами, а тому ухвалив необґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Крім того, на думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції щодо несправедливості умов договору та введення позивача в оману не знайшли свого підтвердження, матеріалами справи та фактичними обставинами не доведено наявності в оспорюваному договорі умов, які є несправедливими щодо позивача, не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької практики.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась засобами поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року, в якій просить, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати зазначене рішення апеляційного суду та залишити без змін рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року, яке постановлено згідно із законом.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційним судом при розгляді справи не взято до уваги, що вона достроково сплатила вартість отриманого автомобіля, про заміну у 2012 році автомобіля ВАЗ 210994, який перестали випускати з травня 2012 року, їй стало відомо лише у січні 2016 року з листа ТОВ «Авто Просто», тобто відповідач навмисно не повідомив її про заміну автомобіля, чим порушив вимоги частини 12 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем не надано доказів того, що вона була вчасно, згідно з умовами Угоди повідомлена про зміну умов договору, що стосується нової ціни автомобіля, що позбавило позивача вчасно відреагувати на таку зміну ціни автомобіля шляхом відмови від Угоди, реструктуризації коштів, що підлягають до виплати, тощо.

Крім того, скаржник зазначає, що положення пункту 9.6. статті 9 додатку № 2 Угоди носять взаємовиключний характер, який вказує на те, що положення цієї статті не застосовуються в разі зміни моделі автомобіля, а для розрахунку повних внесків застосовується ціна автомобіля, вказана в додатку № 1, тобто узгоджена позивачем ціна в розмірі 115 431,66 грн, та при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції в порушення вимог статті 309 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діяла під час спірних правовідносин, далі - ЦПК України 2004 року) не зазначив підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення (частину, абзац, пункт, підпункт статті).

Від ТОВ «Авто Просто» у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшли пояснення та заперечення на касаційну скаргу, в якій відповідач просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін, як таке, що постановлено відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із Кагарлицького районного суду Київської області, встановлено особам, які беруть участь у справі, строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року провадження № 61-24167ск18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судамивстановлено, що 20 червня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 364630 та додатки № 1, № 2 до неї, предметом яких було надання учаснику системи (позивачу) послуг, спрямованих на придбання автомобіля.

Статтею 2 Угоди визначено, що ТОВ «Авто Просто» гарантує надання учаснику системи права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених Угодою.

Поточною ціною автомобіля є ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, що закріплено у розділі 1 Угоди «Визначення термінів».

Відповідно до додатку № 1 до Угоди було визначено марку автомобіля, який мала намір отримати позивач - ВАЗ 210994; ціну автомобіля - 64 200,00 грн; розмір платежів: 3 відсотка + ПДВ - вступний внесок; щомісячний чистий внесок - 0,8333 %; щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ; щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за послуги, пов`язані з видачею автомобіля, - 3 % + ПДВ.

Між сторонами Угоди 28 вересня 2011 року був підписаний додаток № 3 до Угоди, згідно з яким загальна сума грошових зобов`язань учасника станом на день підписання додатку становить 115 431,66 грн. На день підписання цього додатка позивач сплатила 39 439,79 грн, сума заборгованості учасника становить 75 991,87 грн. У пункті 3 додатку № 3 зазначено, що сума заборгованості має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків учасника. Відповідно до положень статей 2, 3 додатку № 2 до Угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля.

Відповідно до пункту 2.3 додатку № 2 до вказаної Угоди учасник зобов`язаний сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця.

Загальна кількість внесків за Угодою встановлена у кількості 120 (зазначено у додатку № 1 до Угоди).

Розмір щомісячного внеску визначається у відсотках від тієї ціни автомобіля, яка встановлена виробником у відповідному місяці сплати внеску.

Розмір складових щомісячного платежу встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. У відповідності до додатку № 1 до Угоди, розділу 1 додатку № 2 до Угоди, статті 2 додатку № 2 до Угоди відсотки розміру щомісячних платежів залишаються незмінними, а ціна може змінюватися у разі, якщо її змінює виробник та/або імпортер.

ОСОБА_1 здійснила лише 96 повних внесків.

Відповідно до статті 9 додатку № 2 до Угоди, якщо протягом строку дії Угоди постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель автомобіля, зазначену в додатку № 1 до Угоди, ТОВ «Авто Просто» зобов`язується здійснити її заміну шляхом застосування поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи та така нова марка та/або модель буде передаватися учасникам, які не отримали попередню модель/марку. Якщо поточна ціна нового автомобіля або моделі є щонайбільше на 10 % вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи (пункт 9.1.).

Якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля більш ніж на 10 % перевищує останню відому поточну ціну автомобіля, зазначеного в додатку № 1 до Угоди, застосовується наступний механізм: а) учасники, які ще не одержали автомобіль, сплачуватимуть кожен наступний повний внесок у розмірі у відсотках, який збільшиться на різницю в ціні зазначених моделей, поділену на загальну кількість несплачених повних внесків відповідно до графіка внесків, і поточна ціна для його розрахунку буде пропорційно змінюватися відповідно до зміни поточної ціни нової марки та/або моделі автомобіля; б) розмір у відсотках кожного наступного повного внеску учасника, який вже отримав автомобіль, не змінюватиметься, а поточна ціна для його розрахунку буде пропорційно змінюватися відповідно до зміни поточної ціни нової марки та/або моделі автомобіля (пункт 9.2. статті 9 додатку № 2 до Угоди).

Згідно з пунктом 9.3 статті 9 додатку № 2 до Угоди, якщо різниця в ціні зазначених моделей перевищує 20 %, учасник, який ще не одержав автомобіль, має право достроково розірвати Угоду, повернення сплачених таким учасником коштів відбуватиметься без вирахування відступного за відмову від Угоди.

Зміна або припинення випуску та/або продажу та/або імпортування базової комплектності моделі автомобіля (модифікації), зазначеної у додатку № 1, не є підставою для застосування положень цієї статті. В цьому випадку для розрахунку повних внесків за Угодою буде застосовано поточну ціну моделі (модифікації) автомобіля, вказаного у додатку № 1, яка буде найдешевшою, найширшого вжитку з найменшим числом споживчих властивостей та буде визначена базовою комплектністю моделі автомобіля у певний період строку дії Угоди (пункт 9.6. статті 9 додатку № 2 до Угоди).

Між ОСОБА_1 , ТОВ «Авто Просто» та Акціонерним товариством «Українська автомобільна Корпорація» (продавець) 12 жовтня 2011 року укладено договір № 218188-Y02482 (далі - Договір).

Згідно з умовами Договору продавець зобов`язується передати у власність отримувача ( ОСОБА_1 , на той час - ОСОБА_1 ), а платник (ТОВ «Авто Просто») - оплатити продавцеві вартість автомобіля.

Відповідно до пункту 2.4. Договору вартість автомобіля за цим Договором становить без ПДВ 55 250,00 грн, ПДВ 20 % - 11 050,00 грн, всього з ПДВ - 66 300,00 грн. Згідно з пунктом 2.5. Договору платник на підставі даного Договору та замовлення, здійсненого відповідно до Угоди, вносить на поточний рахунок продавця (здійснює оплату) 100 % загальної вартості автомобіля в розмірі 66 300,00 грн.

ОСОБА_1 отримала 17 жовтня 2011 року автомобіль LADA 115 4D 1.6 V8, вартістю 66 300,00 грн, що підтверджується актом № hk25053917 прийому передачі автомобіля та видатковою накладною від 17 жовтня 2011 року № hk25053917.

Отже, на виконання умов Угоди, позивачу був переданий автомобіль Lada 115, оскільки виробництво автомобіля ВАЗ визначеної моделі було припинено, проти чого ОСОБА_1 не заперечувала.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

За змістом частини п`ятої статті 18Закону у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

Частиною шостою статті 18 Закону визначено, що у разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у частині другій статті 18 Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

За приписами частин першої, другої статті 19 Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, враховуючи норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки сторони під час укладення Угоди та додатків до неї погодили усі їх істотні умови, у тому числі щодо графіку внесків, порядку розрахунків та сплати платежів, заміни, випадків припинення випуску або припинення продажу марки та/або автомобіля.

Посилання скаржника на порушення ТОВ «Авто Просто» вимог частини дванадцятої статті 10, статей 18, 21 Закону спростовуються умовами Угоди та додатків до неї, згідно з якими учасник ( ОСОБА_1 , на той час - ОСОБА_1 ): заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї (положення перед підписами сторін, після статті 10 Угоди); учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Угоди, підтверджує свої права та обов`язки за Угодою, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Угодою, умови Угоди зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе (положення перед підписами сторін, після статті 19 додатку № 2 до Угоди); відповідно до положень статей 2, 3 додатку № 2 до Угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля (пункт 3 додатку № 3 до Угоди), що підтверджується особистим підписом позивача та нею не оспорюється. ОСОБА_1 погодилась з умовами Угоди та додатків до неї, підписавши їх та вчиняючи дії на їх виконання.

Окрім цього, такі доводи спростовуються змістом пунктів 9.1, 9.2. статті 9 додатку № 2 до Угоди, що визначають порядок сплати повного внеску учасника в залежності від зміни поточної ціни нової марки та/або моделі автомобіля, та наданому сторонами в додатку № 2 до Угоди визначенню поточної ціни автомобіля, що встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, оскільки саме таке визначення було погоджено сторонами при укладенні Угоди, і воно є зрозумілим. За змістом такого положення кожна проінформована, розсудлива людина могла розуміти, що поточна ціна автомобіля, яка згідно з умовами Угоди, є ціною автомобіля, яка встановлюється виробником або імпортером, або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватись, як у бік збільшення, так і у бік зменшення.

Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, отриманого позивачем, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставки Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору.

Посилання скаржника на те, що положення пункту 9.6. статті 9 додатку № 2 до Угоди носять взаємовиключний характер, спростовується тим, що згідно з текстом зазначеного пункту він регулює питання взаємовідносин сторін у випадку зміни або припинення випуску та/або продажу та/або імпортування саме базової комплектності моделі автомобіля, зазначеної в додатку № 1 до Угоди.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15 не приймається до уваги, оскільки у наведеній постанові та оскаржуваному судовому рішенні встановлено різні фактичні обставини справ.

Посилання заявника у касаційній скарзі на наявну переплату за отриманий автомобіль, відсутність вчасного повідомлення відповідачем про заміну автомобіля не можуть бути підставами для скасування постановленого у справі рішення судом апеляційної інстанції та зводяться до незгоди заявника з висновками суду щодо оцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Апеляційний суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик