КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєв О.В., стягувач - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» звернулося до суду із скаргою, де просило, з врахуванням змін та доповнень,

визнати поважними причини пропуску встановленого законодавством строку для подання скарги та поновити пропущений з поважних причин строк для подання скарги,

визнати бездіяльність державного виконавця, що полягає у незнятті арешту з майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж»,

зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві усунути порушення та поновити порушене право Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» шляхом зняття арешту з майна, який було накладено постановою державного виконавця від 15 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №20552971.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва від 23 червня 2010 року за №2-151 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 19 181,98 грн.

В ході проведення виконавчих дій 15 жовтня 2010 року державним виконавцем Медведєвим О.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошенозаборону на його відчуження заякою було накладено арешт на земельну ділянку,площею 6123,58 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Автотранспортна, ділянка №1, кадастровий номер: 90:232: 007 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж».

В зв`язку з повним виконанням рішення суду, постановою державного виконавця 18 лютого 2011 року виконавче провадження було закрито.

Однак, при винесенні даної постанови державний виконавець,всупереч норм ч. 1, 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент закриття виконавчого провадження, постанову про накладення арешту на нерухоме майно не скасував.

Щодо поважності пропуску строку зазначено, що державний виконавець був зобов`язаний зняти арешт після виконання рішення в 2011 році, а заявник дізнався про невиконання цього обов`язку лише в жовтні 2018 року після спроби реалізувати своє майно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року поновлено пропущений строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця, а скаргу - задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яка полягає у незнятті арешту з майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» який було накладено постановою державного виконавця від 15 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №20552971.

В решті вимог скарги відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що заявник дізнався про наявність арешту на нерухоме майно в жовтні 2018 року.

Таким чином, клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Медведєва О.В. від 18 лютого 2011 року виконавче провадження №20552971 закрито в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, однак арешт з нерухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на праві власності не знято.

Тому вимога скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця підлягає задоволенню, оскільки ним порушено вимоги ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент прийняття рішення державним виконавцем.

Щодо вимог скаржника про зобов`язання державного виконавця усунути порушення та поновити порушене право шляхом зняття арешту, суд додатково наголошує на тому, що він не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов`язання його вчинити певні дії.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» подало апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року в частині відмови в задоволенні поданої скарги скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника ).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, постановою державного виконавця від 30 липня 2010 року в рамках виконавчого провадження №20552971 накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 6123,58 кв.м., кадастровий номер 90:232 :007 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на праві власності ( а.с. 61 ).

31 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» звернулося з заявою до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про надання інформації щодо виконавчого провадження №20552971 та щодо накладеного арешту на вказану земельну ділянку ( а.с. 57, 58 ).

Згідно відповіді від 31 серпня 2018 року, наданої Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 23 червня 2010 року Дарницьким районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №2-151/10 на підставі рішення суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 19 181,98 грн. ( а.с. 59 ).

30 липня 2010 року державним виконавцем Медведєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20552971 з накладенням арешту на майно боржника.

15 жовтня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника на оголошення заборони на його відчуження.

28 жовтня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника.

19 листопада 2010 року державним виконавцем повторно винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника.

18 лютого 2011 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, оскільки борг сплачено в повному обсязі.

18 лютого 2011 року державним виконавче винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

18 лютого 2011 року державним виконавче винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

18 лютого 2011 року державним виконавче винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконано в повному обсязі ( там же ).

Також, з вказаної відповіді вбачається, що станом на 31 серпня 2018 року будь-які інші виконавчі провадження відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на виконанні у відділі не перебували ( а.с. 59зв. ).

У зв`язку з тим, що рішення суду в рамках якого було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на вказану земельну ділянку було виконано, а сам арешт не був знятий, 19 жовтня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» звернулося до суду із даною скаргою ( а.с. 1- 8, 47-50, 73-77 ).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року поновлено пропущений строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця, а скаргу - задоволено частково ( а.с. 102-106 ).

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яка полягає у не знятті арешту з майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж»,який було накладено постановою державного виконавця від 15 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №20552971.

В частині вимог скарги щодо зобов`язання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві усунути порушення та поновити порушене право Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» шляхом зняття арешту з майна, який було накладено постановою державного виконавця від 15 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №20552971, відмолено з посиланням на необґрунтованість цих вимог ( там же ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевим судом в частині відмови в задоволенні вимог скарги щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення та поновити порушене право заявника шляхом зняття арешту з майна вірно зазначено, що суд не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов`язання його вчинити певні дії.

Таким чином, місцевий суд, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, обґрунтовано прийшов до переконання про відмову в задоволенні цих вимог скарги.

За таких обставин, зазначене судове рішення повністю ґрунтується на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, в т.ч. положеннях ст. 451 ЦПК України.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 18 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК, в редакції, що діяла на момент її ухвалення.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, в редакції, що діяла на момент ухвалення постанови, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, в редакції, що діяв на момент ухвалення постанови, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення ( частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження, в редакції, що діяв на момент ухвалення постанови.

Таким чином, зазначені апелянтом вимоги щодо зобов`язання зобов`язання державного виконавця усунути порушення та поновити порушене право заявника шляхом зняття арешту з майна, окрім іншого, не ґрунтуються на вимогах зазначеної постанови.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали в зазначеній частині, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент закриття виконавчого провадження, ст.ст. 18, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції та спростовуються зазначеними по справі доказами.

Інші обставини, названі в апеляції, зокрема, про те, що боржник фактично позбавлений інакшої можливості захистити своє порушене право шляхом зняття арешту, окрім подання даної скарги, на даний час виконавче провадження знищено, тому вчинення виконавчих дії є неможливим, майно належить боржнику, а тому він позбавлений можливості звернутися з відповідними вимогами в порядку передбаченому ст. 59 Закону України «про виконавче провадження», з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість поданої скарги в цій частині та не є правовою підставою для задоволення заявлених апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Законність та обґрунтованість судового рішення, що не оскаржується Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж», судом апеляційної інстанції не переглядається у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, оскільки судом не встановлено порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство по проектуванню, будівництву та спеціальних монтажних роботах «Спецбудмонтаж» на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєв О.В., стягувач - ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко