Справа № 476/602/19
Провадження № 2-з/476/5/2019

У Х В А Л А
про забезпечення позову
12.08.2019 року с.м.т. Єланець
Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Чернякової Н.В.
за участю секретаря Безкровної А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
11.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.
Заяву мотивує тим, що 05.11.2013 року вона уклала договір оренди землі із ФГ "Едельвейс-2007", в особі директора ОСОБА_2 , строком на 5 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 05.11.2013 року в оренду передано належну їй земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 11.31 га строком дії 05.11.2018 року з правом пролонгації. 18.03.2019 року вона дізналася про продовження дії вищевказаного договору з ТОВ "Едельвейс-2007" строком дії на 7 (сім) років, проте жодного договору вона не підписувала.
Посилаючись на викладене, просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну їй земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та заборонити ФГ "Едельвейс-2007", в тому числі його уповноваженим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою до закінчення судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ФГ "Едельвейс-2007" про визнання договору оренди землі недійсним.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
Суд вбачає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними доказами.
Вивчивши заяву, суд приходить до слідуючого висновку.
Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Судом встановлено, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФГ "Едельвейс-2007" про визнання договору оренди землі недійсним.
Позивач просить забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на належну їй земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та заборонити ФГ "Едельвейс-2007", в тому числі його уповноваженим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою до закінчення судового розгляду справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченим п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Також, відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, зокрема, і заборонити вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном).
Із викладеного слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
В заяві ОСОБА_1 зазначає, що на належній їй земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 11.31 га продовжуються роботи пов`язані із обробкою вказаної земельної ділянки, зокрема для посіву наступного врожаю.
В заяві про забезпечення позову не вказано про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Також заявницею не вказано обставин та не надано доказів, на підтвердження обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених положеннями ч.2 ст.149 ЦПК України.
Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявницею не доведена необхідність забезпечення позову, також недоведене існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.
Одночасно слід роз`яснити, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення, заявниця не позбавлена можливості повторно заявити аналогічне клопотання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Н.В. Чернякова