КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, , -

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

22.11.2017 року по вул. Ярослава Мудрого в м. Біла Церква Київської області, відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_3 під його керуванням.

На місце події були викликані працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення допущене відповідачем, в якому вказали, що ДТП сталося з вини відповідача.

В результаті зіткнення його автомобілю ВАЗ 21150 завдано механічні пошкодження.Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 від 03.01.2018року, вартість відновлювального ремонту ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_3 визначена за витратним підходом, складає 20 011,20 гривень.

Вартість проведеного експертного дослідження складає 600 грн., що підтверджується квитанцією. Окрім того, він витратив кошти в сумі 82,80 грн. на виклик відповідача для проведення Звіту про визначення вартості матеріального збитку. Загальна сума завданих збитків в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, складає 20694 грн.

Окрім того, в результаті неправомірних дій відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн.

Під час аварії він отримав забій тулуба, йому стало погано і каретою швидкої допомоги він був доставлений в міську лікарню № 2, де йому була надана медична допомога.

Всі ці події негативно вплинули на подальший стан його здоров`я, він отримав психологічний стрес, нервує через те, що у нього не має коштів для ремонту автомобіля, а відповідач не хоче добровільно відшкодувати нанесені ним збитки.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану йому матеріальну шкоду у сумі 20 694 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,- задовольнити частково.Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 20 650,80 гривень. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди повернуто заявнику.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи. В апеляційній скарзі зазначає, що згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 липня 2018 року по справі №145/1221/18 суд постановив провадження відносно нього у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Таким чином вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до нього про відшкодування шкоди повинен був врахувати дану обставину при ухваленні рішення. Крім того зазначає, що розмір матеріальної шкоди позивачем не доведений і не може бути доказом по справі так як експертний висновок був складений експертом поза судовим процесом, а тому даний висновок повинен був бути прийнятий судом першої інстанції критично.

Тому просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів вирішуючи питання про розгляд даної справи визначилася розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2017 року по вул. Ярослава Мудрого в м. Біла Церква Київської області, відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_2 .

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 липня 2018 року провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладання адмінстягнення.

В постанові Тиврівського суду зазначено, що ОСОБА_1 свою винуватість визнав, крім того вона стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19 червня 2018 року та іншими матеріалами справи, зокрема схемою місця ДТП, протоколом огляду місця події,його поясненнями. Постанова суду набрала законної сили 07.08.2018 року ( а. с. 4 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 від 03.01.2018 року, вартість відновлювального ремонту ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_3 , складає 20 011,20 гривень ( а. с. 5-11 ).

З наявної заяви відповідача ОСОБА_1 , яка спрямована суду від 19.11.2018 року ( а. с. 37 ) та від 04.12.2018 року (а. с. 46 ) убачається, що останній визнає частково позовні вимоги до нього щодо відшкодування матеріальних збитків завданих ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Але, відповідачем не було зазначено, яку саме суму завданої шкоди визнає останній.

З боку відповідача ОСОБА_1 не було надано до суду відзиву на позовну заяву позивача ОСОБА_2 , клопотань та інших належних та допустимих доказів щодо суми шкоди, яка була завдана дорожньо-транспортною пригодою та яку просить стягнути позивач.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції вірно приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, якому заподіяно матеріальної шкоди з боку винної особи, правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми відшкодування у розмірі 20 011,20 гривень.

Проаналізуваши вищевикладене суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове завдоволення позовних вимог та відшкодування завданих матеріальних збитків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavinand Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Отже, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що судом першої інстанції надано належну оцінку доказам і вірно встановлено, що з урахуванням встановлених обставин справи позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними і підлягають до часткового задоволення.

Доводи апелянта про те, що адміністративну справу щодо притягнення його до адміністративної відповідальності було закрито по строкам, експертиза про завдання збитків зроблена з порушенням не заслуговуютья на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 від 03.01.2018року, вартість відновлювального ремонту ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_3 визначена за витратним підходом, складає 20 011,20 гривень.(а.с.5-11).

Загальна сума завданих збитків в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, складає 20694 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а прийняте рішення суду першої інстанціїє законним і обґрунтованим та таким, що в повній мірі відповідає Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини як джерела права, Конституції України, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст. 7, 328, 355, 356, 369,375, 381, 382 ЦПК України,колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.В. Кулікова