Провадження №: 2/755/5164/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

«Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений невстановленою особою від імені ОСОБА_3 із ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №335, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвим недійним та скасувати рішення філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28122488 від 27.09.2018 року про реєстрацію права власності спірної квартири за ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .»

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про витребування доказів тощо. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.3, 5 ст.177 ЦПК України).

Подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає наведеним вище вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Так, перша вимога позову є неконкретизованою щодо дати договору, який позивач просить визнати недійним.

В позовній заяві стверджується, що спірна квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 1998 року, проте копія цього договору до позовної заяви не долучена та до позову не долучено клопотання про витребування цього документу, в разі його відсутності у позивача.

В позові стверджується, що спірний договір від 03 травня 2012 року є недійсним, оскільки укладений на підставі підроблених документів, при цьому не зазначається, яких саме. В подальшому в позові зазначається, що сам договір купівлі-продажу від 03 травня 2012 року є підробленим. Також зазначається, що цей договір не укладався та не підписувався. А далі - в прохальній частині позивачем вказується, що договір укладений невстановленою особою від імені спадкодавця.

Отже викладені в позовній заяві твердження - фактичні підстави позову, суперечать одна одній та підлягають уточненню позивачем.

Крім того, правовими підставами позову в ньому зазначені положення статей 203, 215 та 228 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент укладення правочину. А стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

При цьому позивачем не конкретизовано, на підставі якої саме із шести визначених ст. 203 ЦК України правових підстав позивач просить визнати договір недійсним.

Що стосується формального посилання в позові на положення ст. 228 ЦК України, то згідно даної норми закону, нікчемними є правочини, як такі, що порушують публічний порядок: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Крім того, відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.

Згідно прохальної частини позовної заяви, позивач просить визнати недійсним договір, що посвідчений приватним нотаріусом Матвєєвим. Проте до позовної заяви долучена відповідь на адвокатський запит приватного нотаріуса КМНО Матвеєва В.А., згідно якої ним спірний договір не посвідчувався, що тягне за собою певні правові наслідки.

Отже, позивачу слід визначитись і з правовими підставами позову, які б не суперечили одна одній та узгоджувалися з фактичними підставами та викладеними обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду ( ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Положеннями пунктів 1, 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 768,40 грн.; за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (9605,00 грн).

Згідно вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру..

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

До матеріалів заяви додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 7800,00 грн - за вимогою про визнання права власності

Як убачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, вона фактично містить дві самостійні вимоги: майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Проте до позовної заяви не додано звіту про оцінку майна та/або не надано доказів, ринкова вартість спірної квартири, з урахуванням яких можна було б дійти обґрунтованого висновку, що розмір сплаченого позивачем ОСОБА_1 судового збору відповідає вимогам закону.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, визначивши в позовній заяві двох відповідачів, позивачем долучено лише одну копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). (ч.2 ст.185 ЦПК України)

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має подати до суду позовну заяву з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, виклавши обставини та зміст позовних вимог у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом. А також, зазначити в позові докази, що підтверджують кожну викладену обставину, а в разі відсутності у позивача таких доказів, подати відповідне клопотання про їх витребування. Додати документ, що підтверджує дійсну актуальну вартість зазначеного у позові спірного майна - квартири, та в разі недостатності розміру сплаченого судового збору - документ, що підтверджує доплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», виходячи з дійсної вартості цього майна. А також долучити документ, що підтверджує доплату судового збору за вимогами немайнового характеру.

Долучити до позовної заяви її копії для врученню відповідачам з копіями доданих документів.

Копії всіх долучених до позовної заяви документів, оригінали яких наявні у позивача, мають бути завірені нею із проставленням дати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я