Справа № 442/6895/17 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2303/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову зазначали, що ОСОБА_1 працює директором Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи. Раніше упродовж восьми років очолював спортивну структуру виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, з 2003 року по 2013 рік керував дитячо-оздоровчим табором «Карпати» та очолював відділ соціального-господарського забезпечення ВАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». Вказували, що він займався громадською діяльністю, перебуваючи на посаді помічника-консультанта депутата Львівської обласної ради Барана М . М. ОСОБА_2 працює у Відділі освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради з 09.07.2001 завідуючим господарством, з 20.11.2002 переведений на посаду інженера, а з 01.03.2008 йому встановлено кваліфікацію: спеціаліст 1-ї категорії інженер та зазначає, що впродовж трудової діяльності не мав жодних доган. У 1997-2002 років був депутатом Дрогобицької районної ради. Зазначили, що відповідачі 04.09.2017 подали міському голові п. Т. Кучмі заяву, в якій виклали недостовірну інформацію, а саме: «Під час наради виявилось, що головний інженер відділу освіти міста В.Хомин та директор ДЮСШ ОСОБА_1 є з явними ознаками сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини при розмові з даними особами. ОСОБА_2 на зауваження відреагував фразою: «Всього один стаканчик вина за обідом...»; ОСОБА_1 відповів словами: «що запах у нього від прийняття ліків - корвалолу...». На пропозицію пройти освідчення на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, а ОСОБА_2 взагалі з великою швидкістю покинув приміщення та територію ДЮСШ». «Про цю ганебну ситуацію в усній формі були одразу повідомлені присутні представники місцевої влади та безпосередньо керівники вище згаданих осіб - начальник відділу освіти міста П. Сушко та заступник міського голови В.Качмар. Прошу прийняти до уваги, що посадовці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння були у робочий час та при виконанні службових обов`язків. Просимо вжити належних дисциплінарних заходів до порушників трудової дисципліни». Позивачі вважають, що викладена у заяві інформації відносно них є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, ганьбить їх честь, гідність та ділову репутацію, крім того, внаслідок дій відповідачів вони втратили впевненість у завтрашньому дні, їх діями було порушені нормальні життєві зв`язки, життєвий уклад. Після поширення згаданої інформації їх почали обговорювати люди, вважають непорядними, недисциплінованими, на їх адресу лунають зауваження, а вони намагаються всяким чином спростувати це, довести неправдивість поширеної в заяві інформації, порушився їх стан здоров`я і вони змушені прикласти зусиль до його відновлення, а тому, змушені звертатись до суду, щоб відновити свій авторитет, свою репутації. На підставі наевденого просили задовольнити позов та визнати недостовірною інформацію, поширену відполвідачами у заяві від 31.08.2017.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є публічними особами. Вказує, що необґрунтованими є висновки суду про те, що зазначене відповідачами у заяві від 31.08.2017 є критикою та оціночними судженнями. Зазначає, що неправильна оцінка доказів у справі та неправильне тлумачення норм матеріального права потягло за собою помилковий висновок суду про те, що голова міста Дрогобича, якому 04.09.2017 відповідачами було скеровано заяву від 31.08.2017, є компетентним розглядати таку заяву, оскільки Дрогобицька ДЮСШ як самостійний суб`єкт господарювання не є структурним підрозділом Дрогобицької міської ради. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Від відповідача у справі ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 31.08.2017, адресованої міському голові м.Дрогобича Т. Кучмі, начальнику відділу освіти П.Сушку, повідомлено наступну інформацію: а саме: «Під час наради виявилось, що головний інженер відділу освіти міста В. Хомин та директор ДЮСШ ОСОБА_1 є з явними ознаками сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини при розмові з даними особами. ОСОБА_2 на зауваження відреагував фразою: «Всього один стаканчик вина за обідом...»; ОСОБА_1 відповів словами: «що запах у нього від прийняття ліків - корвалолу...». На пропозицію пройти освідчення на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, а ОСОБА_2 взагалі з великою швидкістю покинув приміщення та територію ДЮСШ». «Про цю ганебну ситуацію в усній формі були одразу повідомлені присутні представники місцевої влади та безпосередньо керівники вище згаданих осіб - начальник відділу освіти міста П. Сушко та заступник міського голови В. Качмар. Прошу прийняти до уваги, що посадовці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння були у робочий час та при виконанні службових обов`язків. Просимо вжити належних дисциплінарних заходів до порушників трудової дисципліни».

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до наказу відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради № 20 від 30.01.2013 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Дитячо-юнацької спортивної школи з 30.01.2013 за контрактом терміном на 1 рік. Згідно наказу відділу освіти департаменту гуманітарної та соціальної політики Дрогобицької міської ради від 20.11.2002 № 1095 ОСОБА_2 переведено з посади завідувача господарством на посаду інженера відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради.

Згідно п. 4.1 Статуту Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи керівником ДЮСШ є директор, який призначається Відділом освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що Голова міста Дрогобича та начальник відділу освіти Дрогобицької міської ради є компетентними розглядати заявувідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 31.08.2017, оскільки Дрогобицька міська рада (структурний підрозділ Дрогобицької міської ради - відділ освіти) - орган, в підпорядкуванні якого перебуває навчальний заклад і має повноваження щодо розгляду зазначеної заяви та проведення перевірки викладених у зверненні фактів.

Враховуючи наведене, викладені у заяві відповідачів від 31.08.2017 обставини не є поширенням недостовірної інформації, а є реалізацією відповідачами конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, та не може саме по собі бути підставою для задоволення позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі до ухвалення судового рішення Львівським апеляційним судом. У зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення з нього слід стягнути в дохід держави 960,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 960,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.08.2019

Головуючий

Судді