ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/8286/13-ц
Провадження № 22-ц/4820/547/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року (суддя - Швець О.Д.) за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, яку мотивувала тим, що 02.12.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом на примусове виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.11.2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2007 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. На даний час контроль за виконанням стягнення аліментів покладено на старшого державного виконавця Кіхтана М.І.

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримала розрахунок заборгованості по аліментам, проаналізувавши його зміст скаржниця вважає, що державний виконавець всупереч вимогам ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» припустився протиправної бездіяльності, чим сприяв платнику аліментів в ухиленні від сплати аліментів у мінімальному гарантованому законодавством розмірі. З 08 липня 2017 року визначений мінімальний розмір на дитину становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Водночас, зроблений державним виконавцем розрахунок взагалі не прив`язаний до мінімального гарантованого розміру аліментів.

Посилаючись на зазначене, просила суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Старосамбірського відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області Кіхтана М.І. щодо складання розрахунку по сплаті аліментів за виконавчим листом від 22.11.2013 року виданим Кам`янець-Подільським міськрайонним судом; визначити розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року згідно з її розрахунком у сумі 8817 грн. 90 коп.; зобов`язати Старшого державного виконавця Старосамбірського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Кіхтана М.І. в установленому порядку стягнути з боржника ОСОБА_2 суму заборгованості по аліментах у розмірі 8817 грн.90 коп.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким її скаргу задовольнити.

Вказувала, що суд першої інстанції помилково вважає, що право на гарантований державою мінімальний розмір аліментів стосується лише тих випадків, якщо аліменти призначенн в розмірі частки від заробітку.

Зазначала, що обов`язок щодо обчислення заборгованості з аліментів і проведення перерахунку до мінімального гарантованого розміру не залежить від того чи призначені аліменти в твердій грошовій сумі, чи у частці від заробітку, а складання розрахунку заборгованості повинно проводитись державним виконавцем незалежно від того, звертався з цим стягувач чи ні.

Також вказувала, що зроблений державним виконавцем розрахунок свідчить про недотримання державним виконавцем вимог ст.18,71 ЗУ «Про виконавче провадження» та невиконання покладених на нього обов`язків щодо стягнення аліментів в мінімальному гарантованому розмірі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок державного виконавця самостійно змінювати розмір аліментів, визначений судом.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 грн. щомісячно.

На виконання вказаного рішення Кам`янець-Подільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист, на підставі якого відділом ДВС Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області 02.12.2013 року було відкрито виконавче провадження.

08 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Старосамбірського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кіхтаном М.І. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 і складено довідку, з якої вбачається, що станом на 03.12.2018 року заборгованість у платника аліментів відсутня.

Звертаючись до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, стягувач ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням суду на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно, проте 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким визначено, що державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у зв`язку з чим заявниця вважала, що дії державного виконавця про стягнення з боржника аліментів у розмірі 400 грн., що менше мінімального гарантованого розміру є неправомірними, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17.05.2017 року №2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII, частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.»

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру. передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру передбаченого СК України, при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту ст.192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі є помилковим, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення скарги, а саме, про визнання дій державного виконавця щодо ненарахування заборгованості по аліментам за виконавчим листом №676/8286/13-ц від 22.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 08.07.2017 року неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця нарахувати з 08.07.2017 року відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість по аліментах за виконавчим листом №676/8286/13-ц від 22.11.2013 року виданим на примусове виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В решті вимог слід відмовити, оскільки за нормами ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кіхтана Михайла Ігоровича задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця щодо ненарахування заборгованості по аліментам за виконавчим листом №676/8286/13-ц від 22.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 08.07.2017 року неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця нарахувати з 08.07.2017 року відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість по аліментах за виконавчим листом №676/8286/13-ц від 22.11.2013 року виданим на примусове виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк