Справа № 344/7985/19
Провадження № 22-ц/4808/1103/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Горейко М.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2019 року у складі судді Пастернак І.А., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.

Посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 щомісячно в розмірі по 1 500,00 грн до досягнення ним повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 08 травня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_2 перебуває в працездатному віці і може працювати, однак офіційно не працевлаштований, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають.

Вказує, що ОСОБА_2 придбав у 2014 році однокімнатну квартиру, загальною площею 48,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , а у 2018 році придбав автомобіль марки Toyota Highlander 2014 року випуску та оформив його на свою дружину.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, речі першої необхідності, розмір аліментів, визначений судом, забезпечує лише мінімальні потреби сина та не є достатніми для повноцінного його розвитку.

Вважає, що оскільки відповідач відомостей про свій матеріальний стан, який не дозволяв би йому сплачувати кошти у меншому розмірі, як було заявлено в позові до суду не надав, тому він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн щомісячно.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України сторонами не подавався.

Відповідно до частини першої статі 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статі 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, розмір аліментів, визначений позивачем у розмірі 4 000,00 грн є завищеним, тому визначив розмір аліментів у розмірі по 1 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2013 року 29 вересня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який даним рішенням було розірвано, а сина залишено проживати із ОСОБА_1 (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є сторони по справі (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2006 року) (а.с. 4).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири, загальною площею 47,1 кв.м. по АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, наявність у відповідача нерухомого майна, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, виходячи з обґрунтованості та справедливості такого розміру.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у 2018 році придбав автомобіль, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі на увагу не заслуговують, оскільки, із долученого до апеляційної скарги витягу з Єдиного державного реєстру МВС України неможливо встановити власника автомобіля. З даного витягу вбачається тільки модель, рік, об`єм двигуна та дата реєстрації транспортного засобу, що безпосередньо не вказує на придбання такого відповідачем.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи також на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України та на підставі поданих доказів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн щомісяця.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко