КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Катющенко В.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9750/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Абакаровим Мурадом Мавлетхановичем , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 жовтня 2016 року о 15 год. 50 хв. на перехресті вулиць А. Ахматової та Урлівської в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Після настання дорожньо-транспортної пригоди співробітниками поліції були складені адміністративні протоколи про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року по справі №753/19238/16-п про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП провадження у справі було закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року по справі №753/19473/16-п, винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП визнано ОСОБА_4

Відповідно до звіту №17/11/16 від 03 листопада 2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та без врахуванням ПДВ на замінні складові та матеріали автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_3 складає 181 445,64 грн.

Згідно чинного законодавства України позивачем потерпілої особі по справі № 36668 була відшкодована завдана матеріальна шкода в сумі 100 000 грн., окрім цього були понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 600 грн. Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 933 ЦК України та ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ просило понесені витрати стягнути з відповідачки у справі, як особи винної у створенні ДТП та такої що не застрахувала свою цивільну відповідальність, як власник джерела підвищеної небезпеки.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 100600,00 грн. понесених витрат по виплаті страхового відшкодування та сплаті послуг аварійного комісара, а також 1762,00 грн. сплаченого судового збору при подачі позовної заяви, а всього 102362,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Абакаров М.М. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було порушено норми матеріального права та процесуальне законодавство.

Так, суд першої інстанції, визначаючи вказану справу як малозначну та, розглянувши її у порядку спрощеного провадження, належним чином не повідомив відповідачку про наявність вказаної справи, не надав їй можливості надати свої пояснення та заперечення проти позову, подати свої докази на спростування доказів наданих позивачем, тому просив суд скасувати зазначене рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог МТСБУ, оскільки на момент ухвалення позивачем рішення про здійснення страхової виплати, постанови Дарницького районного суду м. Києва, щодо невинуватості ОСОБА_3 у створенні ДТП та її винуватості у виникненні вказаної транспортної пригоди не були остаточними, оскільки були оскарженні в апеляційному порядку. Крім того, судом неповно були дослідженні обставини вказаної справи та не надана оцінка постанові Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення №753/5975/18 згідно до якої ОСОБА_3 звільнили від адміністративної відповідальності за нереабілітуючих обставин, за закінченням строку притягнення до відповідальності в порядку ст. 38 КУпАП. Тому з врахуванням обставин апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог МТСБ України.

Представник позивача на розгляд справи не з`явився та просив відкласти справу у зв`язку перебуванням за межами м. Києва у родичів. Однак враховуючи, що позивачем у справі є юридична особа, тому неможливість участі представника позивача - адвоката Бублика А.В. не позбавляє МТСБУ права направити на розгляд справи іншого представника, що зроблено останнім не було.

З врахуванням положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути вказану справу у відсутність представника позивача, який повідомлений належним чином про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судді дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі поданій представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Абакаровим М.М. колегія суддів виходить із наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з повідомлення про вручення та конверту (т. 1 а. с. 38-40), відповідачкою у справі ОСОБА_1 не було отримано копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, з копією позовної заяви та доданими до неї документами, а конверт разом з вказаними документами повернувся до суду першої інстанції «за закінченням терміну зберігання». Вказане свідчить про не повідомлення відповідача належним чином про висунуті їй претензії та позбавлення її можливості надати свої заперечення і відповідні докази на підтвердження вказаних заперечень.

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення у вказаній справі нового судового рішення судом апеляційної інстанції на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказах.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що 11 жовтня 2016 року об 15 год. 50 хв. на перехресті вулиць А. Ахматової та Урлівської в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 внаслідок чого автомобіль «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

На момент ДТП водій автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після настання дорожньо-транспортної пригоди співробітниками поліції були складені адміністративні протоколи про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року по справі №753/19238/16-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року по справі №753/19473/16-п, винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП визнано ОСОБА_4 (а.с.8,9) Зазначені постанови були предметом апеляційного перегляду та залишені без змін.

13 жовтня 2016 року власник пошкодженого автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної ДТП, надавши при цьому Поліс №АЕ/8415905 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів, як підставу для здійснення страхового відшкодування в розмірі страхового ліміту 100000,00 грн. (а.с.5, 6)

Відповідно до звіту від 03 листопада 2016 року про оцінку вартості відновлювального ремонту №17/11/76 складеного ФОП ОСОБА_6 , що діяв на підставі сертифікату №17267/14 ( суб`єкта оціночної діяльності від 08 грудня 2014 року) вартість відновлювального ремонту КТЗ «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 з урахування фізичного зносу складників КТЗ та без врахування 20% ПДВ на заміні складові та матеріали становить 181445, 64 грн. (а.с.10-23)

На підставі наказу МТСБУ від 14 березня 2017 року №2179 платіжним дорученням від 16 березня 2017 року № 2179рв ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. та платіжним дорученням №18/11/16рв ФОП ОСОБА_7 перераховано 600,00 грн. за послуги аварійного комісара. ( а.с. 25 зв.б., 26).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ними вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхових відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи на момент ухвалення позивачем рішення про страхову виплату заявнику постанови Дарницького районного суду м. Києва : від 09 листопада 2016 року у справі №753/19238/16-п про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 ; та від 05 грудня 2016 року у справі № 753/19473/16-п щодо визнання винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 4 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 скасовані не були, а тому і правових підстав визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 у позивача не було. Крім того, виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України).

Посилання відповідачки на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року у справі №753/5975/18 про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП при наявності не скасованої постанови Дарницького районного суду від 09 листопада 2016 року у справі №753/19238/16-п про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ці ж самі дії не свідчать про безпідставність проведеної позивачем страхової виплати.

З врахуванням викладеного, а також виходячи з вимог ст. 993, 988 ЦК України, підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 55, 129 Конституції України, ст. 993, 988 ЦК України, підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 367, 374, 376, 3981-384 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Абакаровим Мурадом Мавлетхановичем задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (юридична адреса 02154 м.Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8 ) 100600,00 грн. понесених витрат по виплаті страхового відшкодування та сплаті послуг аварійного комісара, а також 1762,00 грн. сплаченого судового збору при подачі позовної заяви, а всього 102362,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Мотивований текст постанови виготовлено 16 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв