Ухвала

9 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-897/11

провадження № 61-12176ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 14 982,28 грн.

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області заочним рішенням від 28 квітня 2011 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» заборгованість у розмірі 14 982,28 грн, судовий збір у розмірі 149,82 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Донецький апеляційний суд постановою від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року - без змін.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про малозначність даної справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В оскаржуваній постанові апеляційного суду вказано, що вона може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

19 червня 2019 року подана до Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 травня 2019 року, а у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» відмовити.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України«Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1 921 гривня.

У даній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн).Тому, відповідно до статті 19 ЦПК України, справа є малозначною.

В обґрунтування права на касаційне оскарження судових рішень Мельдізон Л. І. посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки пов`язана з кримінальними справами, і суд відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження. Посилання заявника на помилковість віднесення судом даної справи до категорії малозначних з огляду на те, що заявник є пенсіонером і має скрутне матеріальне становище, відхиляються судом, оскільки ціна позову не перевищує визначений частиною шостою статті 19 ЦПК України розмір. Посилання заявника відхиляються судом, оскільки у касаційній скарзі не наведено переконливого обґрунтування доводів про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, а саме з підстав неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, не є обставиною, яка впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення длязаявника.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення(пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, і випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані, а судом не встановлені, відповідно до вимог, викладених у пункті 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2011 року та постанову Донецького апеляційного суду від 14 травня 2019 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко