Провадження № 2-з/761/520/2019
У Х В А Л А

22 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Токач М.С.,

за участі:

представників заявника - Покровського Д.О., Балинської Н.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сиріус-ЛТД» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майно,

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сиріус-ЛТД» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном, згідно якої заявник просить суд накласти арешт на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 545,0 кв.м.

Пізніше представником заявника було уточнено вимоги, а саме просив заборонити ТОВ «Сиріус-ЛТД» відчужувати нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , літера « Г», загальною площею 545,0 кв.м., третім особам.

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 планує звернутись до суду із позовом до ТОВ «Сиріус-ЛТД» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном, а саме земельною ділянкою кадастровий номер :91:109:0174 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . До подачі позову виникла потреба у забороні ТОВ «Сиріус-ЛТД» відчужувати нежиле приміщення за адресою третім особам, з метою уникнення невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представники заявника подану заяву, з урахуванням уточнень, підтримали та просили суд її задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України, виклик інших учасників справи до суду не здійснювався.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за кадастровим номером :91:109:0174 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2017 року визнано за ТОВ «Сиріус-ЛТД» право власності на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 545,0 кв.м., а також нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 232,2 кв.м.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, позивач вважає що вказані будівлі частково розташовані на належній її земельній ділянці.

За таких обставин, між сторонами виник спір щодо зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, у разі задоволення майбутнього позову та відчуження належного відповідачеві майна, існує реальна загроза невиконання такого рішення суду або його виконання може стати утрудненим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом враховано співмірність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме забороною відчужувати приміщення, що належать відповідачеві, та заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, з яким планує звернутись до суду позивач, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, крім того заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сиріус-ЛТД» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майно - задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сиріус-ЛТД» відчужувати нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 545,0 кв.м., третім особам.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 27 серпня 2019 року.

Суддя: