Номер провадження 2/522/6310/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення способу участі батька у вихованні дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 06 жовтня 2012 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що подружнє життя з відповідачкою не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім`ю та плани на майбутнє. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В результаті чого вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. На даний час дитина проживає разом з позивачем.

Ухвалою суду від 12 липня 2019 року провадження по справі в частині вимоги про розірвання шлюбу відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 25 липня 2019 року. У відкритті в частині вимоги про встановлення способу участі батька у вихованні дитини відмовлено.

Підготовче засідання 25 липня 2019 року відкладено на 31 липня 2019 року , у зв`язку із перебуванням судді Свяченої Ю .Б . у відрядженні відповідно до наказу голови Приморського районного суду за № 40-вд/тм від 23 липня 2019 року.

У підготовчому засіданні 31 липня 2019 року ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі.

У підготовчому засіданні 31 липня 2019 року ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та просила суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 зазначивши, що дійсно вона з позивачем разом не проживають близько 6 місяців, неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з нею, ОСОБА_1 приділяє належну увагу у вихованні сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис 1481, був укладений шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Подружнє життя в ОСОБА_1 з відповідачкою не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги.

Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Сторони разом не проживають 6 місяців . Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини немає.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,ст.ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( РНКОПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( РНКОПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 06 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації цивільного стану у Київському районі ОМУЮ, актовий запис № 1461.

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на утриманні матері ОСОБА_2 .

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09.08.2019 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена