РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/3086/18

Провадження № 2/414/46/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Олєйнікової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13 листопада 2018 року звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 25 грудня 2017 року приблизно о 7 год.25 хв. його автомобіль ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 знаходився на стоянці біля продуктового магазину у буд. 55 «а» по вул. Центральній с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області. В той час водій автобусу SETRA S 315 HD д.н. НОМЕР_2 , якій належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з його автомобілем, в результаті чого останній був пошкоджений. Про страховий випадок він повідомив страхову компанію, йому було запропонувано провести відповідне дослідження з метою встановлення розміру збитків. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, розмір збитків складає 24 681 грн. 48 коп. При цьому він сплатив 800 грн. за проведення цього дослідження. Пізніше страхова компанія відмовила йому у сплаті шкоди у зв`язку з відсутністю документу, яким встановлено вину відповідачів у завданій шкоді та запропонувала звернутися до суду. Тому просить суд стягнути з відповідачів вказаний розмір шкоди та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. у солідарному порядку.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надав відзив на позов (а.с.120-123) відповідно до якого він вимоги позивача не визнає з наступних підстав. ОСОБА_1 не надав доказів пошкодження його автомобіля діями водія ОСОБА_3 . Крім того, позов пред`явлено не до належного відповідача, яким повинна бути страхова компанія ПрАТ «Київський страховий дім». ОСОБА_3 керував автобусом на підставі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і тому мав статус власника цього транспортного засобу, тому саме він, а не ОСОБА_2 , повинен нести цивільно-правову відповідальність.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . позовні вимоги не визнав з підстав визначених ним у відзиві на позов ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Тому суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за його відсутністю.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача Попова ОСОБА_6 ., розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, зазначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати вказаними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 т.10 ЗУ «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Пункт 9 ч.1 ст.7 ЗУ «Про страхування» відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як обов`язкове. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який встановлює спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

За змістом ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Страховик відповідно до п.5 ч.1 ст.991 ЦК України має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Підпункт 33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостачі страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналізуючи відносини, на які посилається позивач, необхідно звернути увагу на наступне.

В обов`язковому страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Тобто страхова компанія є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому вона виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди відповідно до ст. ст. 3, 5, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пред`явлення позовних вимог з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на випадок виникнення страхового зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Якщо він виплатив страхове відшкодування за цим договором то відповідно до ст.ст.3,5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.993 ЦК України має право вимоги до страховика, в якого завдач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказана позиція узгоджена з висновками Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц щодо правомірності покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі.

Докази, які надані до суду, свідчать про наступне.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження (а.с.10-21), акту огляду транспортного засобу (а.с.25) вартість шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу ВАЗ-21093 ОСОБА_1 складає 24 681 грн. 48 коп., який 26 грудня 2017 року повідомив голову правління АТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 27) та голову правління ПрАТ «Київський страховий дім» (а.с. 28) про страхову подію, відповідно до якої його автомобіль було пошкоджено транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 Згідно полісу № НОМЕР_3 (а.с. 137) автобусSETRA S 315 HD станом на 25 грудня 2017 року був застрахований у ПрАТ «Київський страховий дім».

Крім того, в підтвердження вини відповідачів, позивач надав суду копію вироку Кремінського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року (а.с.29-30), відповідно до якого водія автобуса ОСОБА_3 було засуджено за спричинення потерпілому ОСОБА_7 легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, який знаходився поруч зі своїм автомобілем «Ford Transit CL» на узбіччі продуктового магазину по вул. Центральна, 55-а, с. Нова Астрахань, Кремінського району Луганської області.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 цього Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів вини відповідачів щодо пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 позивач не надав.

З огляду на вищевказане суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою судом у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, тому вимоги останнього про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,5,7,8,10-13,77-81,141, 259,263-265, 268,354,355 ЦПК України, ст. ст. 979,991,993,1194 ЦК України, ст.ст.1,7,10,27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3,5,22,33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень до ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Ковальов