Номер справи 623/2784/19
Номер провадження 2/623/747/2019
РІШЕННЯ

іменем України

03 вересня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченка П.П.

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 до Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , під літ. «А-1», загальною площею 35,9 кв.м., в тому числі житловою - 14,2 кв.м., до якого примикають господарські будівлі: Б - сарай, В - літня кухня, Г - погріб, Д - сарай, Е - гараж, Ж - сарай, 3 - вбиральня, № 1 - паркан, № 2 - ворота з хвірткою, № 3 - колодязь, вартістю 98987,00 грн. - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 989,87 грн. покласти на нього.

До підготовчого судового засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його особистої участі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без присутності представника сільської ради, заперечень на позов не надав.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управляння юстиції Харківської області 27.03.2007 року, актовий запис № 123. (а.с.9).

Згідно заповіту, посвідченого Іванчуківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 23 червня 1998 року за реєстром № 17, покійна мати ОСОБА_2 заповідала позивачу все своє майно, яке буде їй належати на день її смерті.

ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 12 жовтня 2007 року, спадкова справа № 700/2007 р., зареєстровано в реєстрі № 3- 3155, яка складається з земельної ділянки пл. 4.0121, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 695439 , виданого Ізюмською райдержадміністрацією Харківської області 28 грудня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54. (а.с.20).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, Ізюмська державна нотаріальна контора мені відмовила в зв`язку з відсутністю оригіналу та дублікату правовстановлюючого документу на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. (а.с.21).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на майно.

На момент закінчення моїми батьками будівництва у 1960 році житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема Положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, про те виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинку, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

За змістом п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій» державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які надавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто, записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина і на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належного їй на підставі довідки, виданої Іванчуківською сільською радою Ізюмського району Харківської області № 604 від 27 травня 2019 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на майно мого померлого не може бути перешкодою в реалізації мого права на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Таким чином суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13,17, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , під літ. «А-1», загальною площею 35,9 кв.м., в тому числі житловою - 14,2 кв.м., до якого примикають господарські будівлі: Б - сарай, В - літня кухня, Г - погріб, Д - сарай, Е - гараж, Ж - сарай, 3 - вбиральня, № 1 - паркан, № 2 - ворота з хвірткою, № 3 - колодязь, вартістю 98987,00 грн. - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: П. П. Винниченко