ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/5286/14-ц

провадження № 22-ц/4809/9/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Лазаренко - Шаповалова В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.09.2016, суддя Український В.В., у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позовної заяви позивач зазначив, що 26 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем, укладений кредитний договір № CNL 007/110/2007, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100000 доларів США, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити певні кошти за користування кредитом, у порядку та на умовах визначених у кредитному договорі.

Позивач зазначив, що зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, кредитор виконав у повному обсязі.

ОСОБА_1 передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за його користування не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 27 травня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 111091,76 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 2379971,21 грн. та складається із залишку заборгованості за кредитом - 96158,60 доларів США, що еквівалентно 2060051,07 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку, несплачених відсотків за користування кредитом за період з 27 квітня 2009 по 5 листопада 2010 року - 14933,16 доларів США, що еквівалентно 319920,14 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 27 травня 2014 року по 27 травня 2015 року в сумі 8686916,68 грн.

Позивач зазначив, що 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, згідно з яким продавець продав (переуступив) покупцю право на Кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, зокрема, кредитний договір, укладений з відповідачем.

Просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CNL 007/110/2007 від 26 червня 2007 року у розмірі 111091,76 доларів США, що еквівалентно 2379971,21 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання з 27.05.2014 по 27.05.2015 в розмірі 8686916,68 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що на момент укладення кредитного договору у позивача не було банківської ліцензії та письмового дозволу на видачу кредиту, посилання на ці документи в кредитному договорі відсутні, а також відповідача не було повідомлено про валютні ризики під час укладання кредитного договору. Зазначено, що судом першої інстанції не досліджувалося дотримання законодавства під час укладення угоди від 05.11.2010 року, купівлі-продажу кредитного портфелю. Крім того, судом першої інстанції не було враховано квитанцію від 15.11.2007 року на суму 34 000 доларів США на підтвердження сплати за кредитним договором .

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2016 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.11.2016 року призначено справу до розгляду.

До суду надано заперечення на апеляційну скаргу від ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Крім того, відповідач на вимогу суду першої інстанції жодного разу не надав оригінал квитанції на суму 34 000 доларів США. Додатковою судово-економічною експертизою було доведено факт отримання коштів відповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2016 року провадження у справі зупинено до розгляду Печерським районним судом м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю недійсним.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справ, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 05 жовтня 2018 року розподілено судді Черненку В.В. для розгляду справи.

11.06.2019 року на адресу суду від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі в якому зазначається, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення строків розгляду справи. Крім того, зазначено, що судом першої інстанції було досліджено всі наявні у справі докази в їх сукупності та надано їм належну оцінку, а також було проведено судово-економічну експертизу та додаткову судово-економічну експертизу, якою також було доведено факт отримання коштів відповідачем. Відповідачем здійснюється зловживання процесуальними правами, а сама подано до Печерського районного суду м. Києва завідомо безпідставний позов, який має штучний характер.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.06.2019 року призначено справу до розгляду для вирішення питання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 серпня 2019 року по справі поновлено апеляційне провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що 26 червня 2007 року, між ЗАТ «ОПТ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (а.с.23,24), та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №CNL 007/110/2007, який складається із двох частин, нероздільно пов`язані між собою, про що свідчить наявна у матеріалах справи його копія (а.с.6-13 т.1).

Відповідно до умов даного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 100000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) та строком користування до 26 червня 2022 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 100000 доларів США з кредитного розрахунку на поточний відкритий у ЗАТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується кредитною заявкою від 26 червня 2007 року (а.с.20 т.1).

У свою чергу відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позичальнику вказані кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі, зокрема п.2 ч. № 1 договору, де зазначено що розмір платежу складає 1345, 35 доларів США, дата платежу - 26 число кожного календарного місяця. Також зобов`язався сплачувати відповідну платню за користування кредитом, у порядку та на умовах, що визначені даним договором, зокрема п.3 ч. №1 та п.1.4 ч №2 договору.

До того ж, у п.1.5 ч.2 кредитного договору зазначено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівкового перерахування на поточний рахунок.

У подальшому між тими ж сторонами було укладено додаткові договори до кредитного договору №CNL 007/110/2007 від 7 квітня 2009 року додатковий договір №1, відповідно до якого, сторони домовились, що на період з 27 квітня 2009 року по 28 вересня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7%, на період з 28 вересня 2009 року до повного виконання боргових зобов`язань по кредитному договору 14,72% (а.с.14-16 т.1).

16 листопада 2009 року додатковий договір №2, згідно з яким останні домовились, що на період з 26 листопада 2009 року по 25 квітня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50%, на період з 26 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань по кредитному договору -15,58 % (а.с.17-19 т.1).

Суд першої інстанції зазначив, що на порушення умов зазначених договорів, користуючись кредитними коштами відповідач сплату платежів банку здійснював неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість сума якої станом на 27 травня 2015 року складає 111091,76 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 2379971,21 грн. та складається із залишку заборгованості за кредитом - 96158,60 доларів США, що еквівалентно 2060051,07 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку; несплачених відсотків за користування кредитом за період з 27 квітня 2009 по 5 листопада 2010 року - 14933,16 доларів США, що еквівалентно 319920,14 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 27 травня 2014 року по 27 травня 2015 року в сумі 8686916,68 грн

5 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 65-77 т.1).

Відповідно до п.3.1 якого продавець продав (переуступив) покупцю право на Кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), зокрема, кредитний договір, укладений з відповідачем.

Згідно зі статті 1 даного договору, «кредитний портфель» - це право вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед продавцем за кредитними договорами, яка вимагає суму основного боргу, проценти нараховані на суму боргу, усі та будь-які штрафні санкції (у разі їх наявності) на дату набрання чинності, а також права, зазначені у статті 3.3 цього договору.

За змістом ст. 3.3, покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

За результатами висновку проведеної 23.11.2015 судово-економічної експертизи, яка призначена за клопотанням відповідача, підтвердити чи спростувати заборгованість по сплаті основної суми (тіла) кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором №CNL 007/110/2007від 26.06.2007, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , не видається за можливе.

Таким чином, не видається за можливе підтвердити чи спростувати суму пені, нараховану за прострочення строків сплати відсотків та кредиту за цим договором (а.с.58-71 т.2).

В результаті проведеної 17.06.2016 додаткової судово-економічної експертизи встановлено, що розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №CNL 007/110/2007 від 26.06.2007 станом на 27.05.2015 по сплаті основної суми кредиту та процентів за користування кредитом відповідає умовам договору та підтверджується банківською випискою по поточному рахунку № НОМЕР_1 .

Заборгованість позичальника по сплаті основної суми (тіла) кредиту станом на 27.05.2015 підтверджується в сумі 96158,60 доларів США, та по сплаті процентів за користування кредитом станом на 27.05.2015 підтверджується в сумі 14929,78 доларів США (а.с.179-192 т.2).

Заборгованість позичальника по сплаті пені за відсотками та кредитом станом на 27.05.2915 на загальну суму 405485,94 доларів США підтвердити чи спростувати не видалося можливим (а.с.192 т.2).

Також, встановлено, що при дослідженні експертом не бралася до уваги сума сплати за кредитом в 34000 доларів США, на якій наполягав відповідач, так як відсутній оригінал квитанції.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач на вимогу суду в судове засідання також не надав оригінал квитанції про сплату 34000 доларів США, тобто не підтвердив належними та допустимим доказами свої доводи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе кредитним договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором ( тіло кредиту , відсотки за користування кредитом) у сумі 111091, 76 доларів США , що еквівалентно 2379971 грн. 21 коп. та судовий збір.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року, між ЗАТ «ОПТ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № CNL - 007/110/2007.

Відповідно до умов даного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 100000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) та строком користування до 26 червня 2022 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 100000 доларів США з кредитного розрахунку на поточний відкритий у ЗАТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується кредитною заявкою від 26 червня 2007 року.

У свою чергу відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позичальнику вказані кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі.Також зобов`язався сплачувати відповідну платню за користування кредитом, у порядку та на умовах, що визначені даним договором, зокрема п.3 ч. №1 та п.1.4 ч №2 договору.

До того ж, у п.1.5 ч.2 кредитного договору зазначено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівкового перерахування на поточний рахунок.

У подальшому між тими ж сторонами укладено додаткові договори до кредитного договору №CNL 007/110/2007, а саме: 7 квітня 2009 року додатковий договір №1, відповідно до якого, сторони домовились, що на період з 27 квітня 2009 року по 28 вересня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7%, на період з 28 вересня 2009 року до повного виконання боргових зобов`язань по кредитному договору 14,72% .

16 листопада 2009 року додатковий договір №2, згідно з яким останні домовились, що на період з 26 листопада 2009 року по 25 квітня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50%, на період з 26 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань по кредитному договору -15,58 %.

В порушення умов зазначених договорів, користуючись кредитними коштами відповідач сплату платежів банку здійснював неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість сума якої станом на 27 травня 2015 року складає 111091,76 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 2379971,21 грн. та складається із залишку заборгованості за кредитом - 96158,60 доларів США, що еквівалентно 2060051,07 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку; несплачених відсотків за користування кредитом за період з 27 квітня 2009 по 5 листопада 2010 року - 14933,16 доларів США, що еквівалентно 319920,14 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 27 травня 2014 року по 27 травня 2015 року в сумі 8686916,68 грн.

5 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до п.3.1 договору продавець продав (переуступив) покупцю право на Кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), зокрема, кредитний договір, укладений з відповідачем.

Відповідно до статті 3.3, покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

З матеріалів справи вбачається, судом першої інстанції призначена судово-економічна експертиза та додаткова судово-економічна експертиза.

За результатами висновку проведеної 23.11.2015 судово-економічної експертизи, яка призначена за клопотанням відповідача, підтвердити чи спростувати заборгованість по сплаті основної суми (тіла) кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором №CNL 007/110/2007 від 26.06.2007, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , не видається за можливе у зв`язку з не наданням повного обсягу платіжних документів.

В результаті проведеної 17.06.2016 додаткової судово-економічної експертизи встановлено, що розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №CNL 007/110/2007 від 26.06.2007 станом на 27.05.2015 по сплаті основної суми кредиту та процентів за користування кредитом відповідає умовам договору та підтверджується банківською випискою по поточному рахунку № НОМЕР_1 .

Заборгованість позичальника по сплаті основної суми (тіла) кредиту станом на 27.05.2015 підтверджується в сумі 96158,60 доларів США, та по сплаті процентів за користування кредитом станом на 27.05.2015 підтверджується в сумі 14929,78 доларів США .

Заборгованість позичальника по сплаті пені за відсотками та кредитом станом на 27.05.2915 на загальну суму 405485,94 доларів США підтвердити чи спростувати не видалося можливим .

Також, встановлено, що при дослідженні експертом не бралася до уваги сума сплати за кредитом в 34000 доларів США, на якій наполягав відповідач, так як відсутній оригінал квитанції.

Під час розгляду апеляційної скарги , судом апеляційної інстанції оглянуто оригінал квитанції про оплату 34000 доларів США.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена квитанція не містить доказів на підтвердження того, що зазначені кошти оплачувались відповідно до кредитного договору № CNL - 007/110/2007 від 26 червня 2007 року, виходячи з того, що на квитанції відсутня інформація відносно призначення платежу.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, чи мало ЗАТ «ОТП Банк» при укладені кредитного договору № CNL - 007/110/2007 від 26 червня 2007 року між відповідачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» здійснювати кредитні операції в іноземній валюті, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження , що позивач не мав право станом на 26.06.2007 р , видавати кредити в іноземній валюті тому зазначені доводи ґрунтуються на припущеннях.

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що судом першої інстанції не досліджувалось дотримання законодавства під час укладення договору купівлі-продажу 05.11.2010 року кредитного портфеля між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» є необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі не зазначається в якій частині зазначений договір не відповідає нормам діючого законодавства,так як згаданий договір зачіпає інтереси і інших осіб які були боржниками по кредитним зобов`язанням перед ПАТ «ОТП Банк», а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності договору і зазначені в даному договорі. В апеляційній скарзі не наводиться належних та допустимих доказів на підтвердження доводів в цій частині .

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість яка складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом , прийняв до уваги висновки додаткової судово-економічної експертизи і погодився з даними висновками експертизи.

В частині стягнені пені суд відмовив .

В апеляційній скарзі не міститься належних та допустимих доказів на спростування зазначеного розрахунку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України якою передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.09.2016 залишити без змін.

Текст постанови складено 05. 09.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: