Провадження № 2/761/335/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Буцан Р.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Мінка А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Національного музею історії України, третя особа: Генеральний директор Національного музею історії України Сосновська Тетяна Вікторівна про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.01.2017 року суддею Малинниковим О.Ф. відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Національного музею історії України, третя особа: Генеральний директор Національного музею історії України Сосновська Тетяна Вікторівна про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно Наказу від 13.07.2015 р. №255 Генерального директора Національного музею історії України, позивача було звільнено з посади Головного інженера за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

12.08.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на посаді з 14.07.2015 р. та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 106912,26 грн. за період з 13.07.2015 р. по 12.08.2016 р. Рішення в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню, але було примусово виконано лише 25.11.2016 р. шляхом видання наказу Генерального директора музею № 225 від 25.11.2016 р. про поновлення на посаді ОСОБА_2 .

Тому позивач просить суд стягнути з Національного музею історії України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.08.16 по 14 год. 00 хв. 25.11.16. у розмірі 28 392 грн. 45 коп., та також стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Також позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких він просив суд стягнути з Національного музею історії України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.08.16 по 14 год. 00 хв. 25.11.16. у розмірі 39 465 грн. 38 коп., суму донарахування за час вимушеного прогулу з 14.07.15 по 12.08.16 з урахуванням коефіцієнту підвищення окладу у розмірі 28 713 грн. 36 коп., а також стягнути на користь позивача понесені судові витрати, аргументуючи це тим, що за час вимушеного прогулу відбулося підвищення посадового окладу.

У судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду належним чином повідомлений, подав до суду заяву, де просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволені позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно Наказу від 13.07.2015 р. №255 Генерального директора Національного музею історії України, позивача було звільнено з посади Головного інженера за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

12.08.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі № 761/21796/15-ц про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на посаді з 14.07.2015 р. та про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 106912,26 грн. за період з 13.07.2015 р. по 12.08.2016 р.

Рішення в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню, але було примусово виконано лише 25.11.2016 р. шляхом видання наказу Генерального директора музею № 225 від 225.11.2016 р. про поновлення на посаді позивача.

Виходячи з положень ст. 235 КЗпП України, середній заробіток за час вимушеного прогулу піддягає стягненню за весь період: з дня звільнення по день (момент) поновлення на посаді.

Тобто, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2016 р. по 14 год. 00 хв. 25.11.2016 р.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволені позовної заяви відмовити повністю, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. у цивільній справі №761/21796/15-ц з часом вимушеного прогулу ОСОБА_2 з 14.07.2015 р. по 12.08.2016 р. в загальній сумі 106 912, 26 коп. було виконано відповідачем. Виплата даної суми позивачу була здійснена відповідачем в повному обсязі, що не заперечується позивачем. Також є нормативно необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2016 р. по 14 год. 00 хв. 25.11.2016 р., в сумі 39 465, 38 грн., адже цей період не є часом вимушеного прогулу.

Стосовно позовної вимоги про стягнення суми донарахування за час вимушеного прогулу з 14.07.2015 р. по 12.08.2016 р. - 28 713, 36 грн. слід зазначити про таке.

В обґрунтування даної позовної вимоги ОСОБА_2 зазначає, що за час розгляду судами різних інстанцій справи №761/21796/15-ц, посадовий оклад за 19-м тарифним розрядом (головний інженер) неодноразово збільшувався про що позивачу до 2017 року відомо не було. За таких обставин позивач вважає, що сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 14.07.2015 р. по 12.08.2016 р., визначена Шевченківським районним судом м, Києва в рішенні від 12.08.2016 р. підлягає відповідному перерахунку.

Проте, вказана вимога могла бути підставою перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. у цивільній справі №761/21796/15-ц в апеляційному порядку або за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, якою позивач не скористався, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з13.08.2016 року по 14.00 год. 25.11.2016 року у розмірі 28392,45 грн. підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушені строки виплати та відповідно до ст. 236 КЗпП України він повинен виплатити середній заробіток за час затримки.

Керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 82, 141, 258, 263, 265, 273, 274, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 235, 236, Постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного музею історії України (м. Київ, вул. Володимирська, 2, ), третя особа: Генеральний директор Національного музею історії України Сосновська Тетяна Вікторівна про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Національного музею історії України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді у розмірі 28392,45 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнути з Національного музею історії України в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення 27.08.2019р.

Суддя