УХВАЛА

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 172/352/15-ц

провадження № 61-13334ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2019 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2019 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 липня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 19 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 19 серпня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

У клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що на її утриманні знаходиться дитина з інвалідністю та додає на підтвердження копію свідоцтва про народження дитини, копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого та копію медичного висновку № 11 про дитину-інваліда віком до 16 років.

Разом з цим, посилання ОСОБА_1 на те, що вона звільнена від сплати судового збору як мати дитини з інвалідністю є необґрунтованим, оскільки оскаржувані нею судові рішення ухвалені в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного під час проживання однією сім`єю, і у вказаній справі ОСОБА_1 не діє як законний представник дитини з інвалідністю.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

До касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволення не підлягає, а тому заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», або надати інші докази на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 19 липня 2019 року розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2019 року становить 4 980 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 року, до 28 вересня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Бурлаков