П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/10735/18

Номер провадження 22-ц/804/2148/19

13 серпня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - Маріупольська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року, у складі судді Шиян В.В.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 23.07.2013 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 1936324 від 26.07.2013 року на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0019 га для обслуговування будівель торгівлі, у відповідній редакції. В обґрунтування заявленого позову зазначили, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки від 23.07.2013 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0019 га, строком на 5 років, а саме з 18.06.2013 року до 18.06.2018 року. 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 було відчужене майно розміщене за даною адресою на їх користь на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2015 року. Вважають, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно, вони набули право оренди земельної ділянки, на якій розміщене вказане майно. На сьогоднішній день умови договору з обох сторін виконуються, вони фактично користуються земельною ділянкою у тій самій площі та конфігурації, що передбачено умовами договору, є добросовісними орендарями земельної ділянки. Крім того, вони своєчасно та в повному обсязі сплачують орендну плату встановлену договором оренди земельної ділянки. Отже, вони, як орендарі, які належними чином виконують свої обов`язки за договором оренди, мають переважне право на продовження договору оренди на новий строк.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що судом не враховано та не розглянуто факт звернення позивачів 09.02.2017 року до Маріупольської міської ради щодо переоформлення договору оренди земельної ділянки у зв`язку з переходом права власності на будівлі та подовження строку дії договору. Маріупольською міською радою був підготовлено проект рішення про припинення права оренди земельної ділянки ОСОБА_3 , розірвання між ним та Маріупольською міською радою договору оренди земельної ділянки та надання в оренду строком на п`ять років земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, на теперішній час відповідне рішення не прийнято. Зазначають, що судом не враховано, що заявники продовжують користуватися земельною ділянкою та сплачують орендну плату. Суд не взяв до уваги, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці до нового власника, з моменту набуття права власності на це майно, переходить і право оренди земельної ділянки на якій розташоване вказане майно. При цьому, договір оренди не припиняється в цілому, а має місце заміни сторони в зобов`язанні. З посиланням на положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зазначають, що їх право регламентовано як у випадку переважного права на оренду землі перед іншими особами (частини 1-5 цієї статті), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі( ч.6 цієї статті).

Відповідач своїм правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

За правилами статтей 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судове засідання апеляційного суду позивачі та відповідач, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи не з`явились, клопотань до суду не надавали, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за їх відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не дотримано процедуру поновлення договору оренди землі відповідно до ст. 33 Закону «Про оренду землі» та позивачами не надано суду доказів їх звернення до Маріупольської міської ради з клопотанням про укладення додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0019 га. Відповідно, не надано доказів відмови або наявного зволікання Маріупольської міської ради в укладенні додаткової угоди, отже, підстав для визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною не має.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, отже, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Судом встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року між Маріупольською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 23 липня 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0019 га, строком на 5 років, з 18.06.2013 року до 18.06.2018 року (а.с. 17-20).

20 листопада 2015 року між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з іншого боку, укладено договір купівлі-продажу торгівельного павільону площею 10,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0019 га (а.с. 27-30).

Цього же дня, 20 листопада 2015 року, ОСОБА_3 надано заяву про згоду на оформлення договору оренди земельної ділянки згідно з планом за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0019 га, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з набуттям ними права власності не нерухомість за цією адресою за договором купівлі-продажу. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В. 20.11.2015 року за реєстровим номером 1409. (а.с. 37)

Як стверджують позивачі, з моменту набуття права власності , що розташована на спірній земельній ділянці, вони нею користуються , сплачують орендну плату, з боку орендодавця відсутні листи про намір не поновлювати строк оренди земельної ділянки, що свідчить, на їх думку, про поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

У свою чергу, з пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що виходячи із норм Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивачам для укладення додаткової угоди до Договору оренди та узгодження її змісту необхідно звернутися безпосередньо до Маріупольської міської ради. Проте, позивачем не було жодного разу направлено на адресу Маріупольської міської ради клопотання про укладання додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 4 ЦПК України, буде порушене в разі відмови орендодавця укласти договір на новий строк, тобто поновленння договору, у разі дотриманні орендарем процедури повідомлення орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі 594/376/17-ц.

Відмовляючи в задоволенні повних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд обґрунтовано виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів відправлення орендодавцю відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди та з урахуванням вищезазначених вимог закону дійшов правильного висновку, що позивачі не скористались своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Доводи позивачів, що суд не взяв до уваги їх звернення до Маріупольської міської ради 09.02.2017 року, не приймається до уваги, оскільки за змістом даного звернення позивачі просили передати в оренду земельну ділянку при переході права власності на об`єкт нерухомості, при цьому доказів надання клопотання про укладення додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0019 га з проектом такої угоди, позивачі не надали.

У свою чергу, доводи позивачів, що вони фактично користуються землею , сплачують власнику орендну плату, з боку орендодавця відсутні листи про намір не поновлювати строк оренди земельної ділянки, що свідчить про поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах та зумовлює виникнення у відповідача обов`язку укласти із позивачем додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, судова колегія відхиляє, оскільки цих умов недостатньо в сенсі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» для набуття права на поновлення договору оренди землі, оскільки обов`язок ініціювання пропозиції щодо продовження договору оренди земельної ділянки (надання проекту додаткової угоди) покладено саме на орендаря та орендар, у свою чергу, позбавлений можливості обговорити пропоновані умови щодо подальшого користування земельною ділянкою за відсутності такої додаткової угоди.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволені позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Пономарьова О.М.

Ткаченко Т.Б.