Справа № 200/9842/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Лукінова К.С.

При секретарі - Богачова В.Р.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 18 січня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1 ) було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №15, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_2 , яка проживає разом з позивачкою.

Спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на життя, виховання дитини. Постійні непорозуміння, які виникали між ними тривалий час, призвели до того, що вони мешкають окремо, більше шести років не ведуть спільного господарства. На даний час між позивачкою та відповідачем відсутні будь які спільні інтереси, шлюб існує лише формально, з огляду на такі обставини позивачка не бажає підтримувати шлюбні стосунки, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Усі зобов`язання щодо утримання та виховання доньки позивачка з відповідачем несуть разом, спору щодо утримання та визначення місця проживання спільної дитини немає.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином але в судове засідання не з`явились надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких наполягають на розірванні шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва серії НОМЕР_2 , від 18 січня 2003 року, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1 ).

Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог про розірвання шлюбу, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Сторони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сім`ї, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , відповідно до ст. ст.105,109-112 СК України підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до увагиЗакон України "Про судовий збір" та ст. ст. 141 ЦПК України і вважає, що судовий

збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 385 (триста вісімдесят п`ять) грн. оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Керуючись 258-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №15, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 385 (триста вісімдесят п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К.С. Лукінова