Справа № 322/422/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Описова частина

ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" звернулося з позовом до суду, в якому вказувало, що 13 серпня 2018 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та ОСОБА_2 було укладено договір № -031346 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір було укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації ОСОБА_1 на інтернет сайті https://e-groshi.com, і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Згідно п. 2.1. Договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором.

Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 позику у розмірі, встановленому договором.

Платіжним повідомленням підтверджується, що ТОВ "Фінансова компанія є гроші" було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28 грудня 2017 року.

Відповідно до умов п. 10.1.3 договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою.

Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору. Строк, на який надається позика за цим договором, становить 31 день.

Датою надання позики є 13 серпня 2018 року. Дата повернення позики не пізніше 23:00 години 12 вересня 2018 року включно.

Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 354 гривні за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 % річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2 % за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики, включно, протягом строку користування позикою.

Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягає сплаті позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 1354 гривень.

Платіжним дорученням № 5757 від 13 серпня 2018 року та повідомленням від 13 серпня 2018 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1000 гривень.

Позикодавець свої зобов`язання за договором № -031346 від 13 серпня 2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором.

Проте відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України. На даний час відповідач заборгованість за договором № -031346 від 13 серпня 2018 року не погасив.

Відповідно п. 7.1 договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця.

Станом на 15 січня 2019 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4 вказаного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, в сумі 1000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом, в сумі 2854 гривні, заборгованості за пенею, в сумі 3750 гривень. Загальна сума заборгованості за договором складає 7604 гривні.

15 січня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та ТОВ "Фінансова Компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі.

Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" набуло статусу нового кредитора стягувача за договором № -031346 від 13 серпня 2018 року.

Проте на сьогоднішній день боржником не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором, яким є ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив", за договором № -031346 від 13 серпня 2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

В позові ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 7604 гривні в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідач правом скористатися надання відзиву не скористався.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 13 серпня 2018 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та ОСОБА_2 було укладено договір № -031346 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким останній отримав кредит, в сумі 1000 гривень 00 копійок, строком на 31 день, зі сплатою 2 відсотків за кожен день користування позикою.

Вказаний договір було укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації ОСОБА_1 на інтернет сайті https://e-groshi.com, і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Платіжним дорученням № 5757 від 13 серпня 2018 троку та повідомленням від 13 серпня 2018 року підтверджується, що ПАТ "КБ "ПриватБанк", на підставі договору співробітництва № 2829, укладеного 28 грудня 2017 року між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Фінансова компанія є гроші", було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 позику, у розмірі 1000 гривень.

15 січня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та ТОВ "Фінансова Компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія є гроші" відступило ТОВ "Фінансова Компанія "Преміум Актив" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для останнього та вважаються наданими йому, а також до нього перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі, зокрема і за договором, укладеним із відповідачем ОСОБА_2 .

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, у нього виникла заборгованість яка, за розрахунком позивача, станом на 15 січня 2019 року, складається із заборгованості за кредитом, в сумі 1000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом, в сумі 2854 гривні, заборгованості за пенею, в сумі 3750 гривень. Загальна сума заборгованості за договором складає 7604 гривні.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК); факторингу (гл. 73 ЦК).

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 закону "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Таким чином, внаслідок укладання 15 січня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та ТОВ "Фінансова Компанія "Преміум Актив" договору про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відбулася заміна кредитора, і ТОВ "Фінансова Компанія "Преміум Актив" набуло статусу нового кредитора стягувача за договором № -031346 від 13 серпня 2018 року.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства, зокрема передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, станом 15 січня 2019 року, випливає, що заявлена до стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 7604 гривні, складається із заборгованості за кредитом, в сумі 1000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом, в сумі 2854 гривні, та заборгованості за пенею, в сумі 3750 гривень.

При цьому, з наданого суду договору від 13 серпня 2018 року № -031346 вбачається, що позика надається відповідачу на строк 31 день, починаючи з 13 серпня 2018 року, і має бути повернута не пізніше 23 години 00 хвилин 12 вересня 2018 року.

Станом на 12 вересня 2018 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, згідно з вищевказаним розрахунком, становив 1354 гривні (1000 гривень основного тіла та 354 гривні відсотків), і дана обставина відповідачем не спростована.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 74838904) зазначено, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 77720972) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Як зазначено позивачем та підтверджується наявними у справі доказами, закінченням строку кредитування відповідача є 23 година 00 хвилин 12 вересня 2018 року.

Проте, згідно з розрахунком, незважаючи на закінчення строку кредитування, позивач продовжив нарахування процентів за користування кредитом та неустойки після 12 вересня 2018 року, а відтак зазначені суми процентів та неустойки, що нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування, є необґрунтованими та не підлягають стягненню з відповідача.

Вимог на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1354 гривень, а саме: 1000 гривень заборгованість за тілом кредиту, та 354 гривні заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Щодо судових витрат

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається позивачем, при подачі позову, було сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня.

Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевказаного, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 342 гривні 13 копійок.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Преміум Актив" 1354 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором, та 342 гривні 13 копійок судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складене 29 серпня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш