Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Конівченко Ю.А.;

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідачки ОСОБА_3 ;

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_5 ) про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

I. Вимоги та заперечення сторін.

1. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період шлюбу з відповідачкою придбав однокімнатну квартиру та рухоме майно, яке перебуває в користуванні її матері ОСОБА_5 , залученої до участі у справі в якості третьої особи. До складу спірного майна входить: холодильник «Вірпул» вартістю 4000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 3000 грн.; домашній кінотеатр «Самсунг» вартістю 3500 грн.; дві пральні машини «Самсунг» та «Ардо» вартістю 3000 та 600 грн. відповідно; мультиварка «Текс» вартістю 600 грн.; м`які меблі (диван, два крісла) вартістю 1500 грн.; 2 кондиціонери вартістю 1300 грн. кожний; ноутбук «Асер» вартістю 4500 грн.; два комп`ютерний столи вартістю 500 та 1000 грн. відповідно; шафу-купе вартістю 3000 грн.; прихожу вартістю 2000 грн.; витяжку вартістю 800 грн.; газову піч вартістю 1200 грн.; ванну вартістю 800 грн.; газову колонку вартістю 1500 грн.; люстру для кухні 400 грн.; люстру для вітальні вартістю 1200 грн.; люстру для спальні вартістю 1500 грн.; диван вартістю 1100 грн.; набір постільної білизни з червоно шовку вартістю 1500 грн.; постільна білизна з бавовни та бязі вартістю 1500 грн.; набір кухонного посуду вартістю 5000 грн.; вбудовані кухонні меблі вартістю 3000 грн.

2. Позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спірної квартири та стягнути з відповідачки половину вартості рухомого майна, що за його підрахунками становить 23900 грн.

3. Відповідачка позов визнала частково. Не заперечувала, що за час передування у шлюбі було придбано телевізор, комплект м`яких меблів (диван та два крісла); стіл комп`ютерний; мультиварку, 2 кондиціонери, ноутбук, пральну машину, домашній кінотеатр, газову піч, ванну, розкладний диван, 3 люстри, колонку газову, шафу-купе, комплект меблів для прихожої кімнати, витяжку та комплект меблів для кухні. Наявність іншого майна заперечувала.

4. Стверджувала, що спірна квартира придбана на кошти, надані її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як відшкодування вартості від продажу її частини чотирьохкімнатної квартири, тому не є спільною сумісною власністю подружжя.

II. Щодо фактів.

5. 17.11.1990 року сторони уклали шлюб (а.с.5), який за ініціативою позивача розірвали 22.11.2017 року, оскільки у вересні 2013 року припинили шлюбні відносини (а.с.6).

6. За договором купівлі-продажу від 05.02.2002 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7) вартістю 10058 грн.

7. Дохід батька відповідачки ОСОБА_6 за період з листопада 2001 року по березень 2002 року (під час придбання спірної квартири) склав 3707,06 грн. (а.с. 129).

8. Мати відповідачки ОСОБА_5 у період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 2002 року отримувала доходи за місцем роботи ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (а.с. 135), а також допомогу з утрати годувальника (а.с.136-137).

9. ОСОБА_1 09.12.2016 року склав нотаріально посвідчену заяву, якою визнав, що його дружина ОСОБА_3 набувала нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 за гроші, які є її особистою власністю та вказане нерухоме майно не буде об`єктом спільної сумісної власності подружжя (а.с.95).

10. 10.07.2018 року нотаріус посвідчив нову заяву позивача, згідно з якою він невірно висловився щодо особистої власності ОСОБА_3 у попередній заяві та вважає, що має право на половину спірної квартири (а.с. 166).

11. Свідок ОСОБА_8 , яка є сестрою відповідачки, підтвердила, що вона з батьками та сестрою проживали у чотирьохкімнатній квартирі, яку батьки згодом розміняли на дві двокімнатні для себе та для не, а згодом придбали квартиру ОСОБА_3 . Батьки все життя збирали кошти, аби забезпечити дочкам гідне життя.

12. В ході судової товарознавчої експертизи № 1/20-306 від 27.06.2019 року проведено оцінку майна, яке визнано відповідачкою спільною сумісною власність подружжя та надано на експертизу, за висновком якої вартість телевізора торгової марки «LG» моделі «29FX6ANX-ZF» становить 1470 грн.; комплекту м`яких меблів (диван та два крісла) - 5070 грн.; кондиціонера торгової марки «Liberton» моделі «Lac-07» - 3819,15 грн.; кондиціонера торгової марки «Liberton» моделі «Lac-07» - 3706,74 грн.; столу комп`ютерного - 591,85 грн.; розкладного дивану - 3866,67 грн.; газової печі торгової марки «Ardo» моделі «CB540G62W» 2875 грн.; ваннуої - 823,02 грн.; колонки газової торгової марки «Termet» моделі «Q-19-01/4» - 883,50 грн.

13. Встановити ринкову вартість домашнього кінотеатру торгової марки «LG» моделі «XH-T6747», пральної машини торгової марки «Samsung» моделі «WF0602WJW/YLP», ноутбука торгової марки «Acer» моделі «V-5-551G-64456G75 Makk» та мультиварки торгової марки «Dex» не виявилось можливим через відсутність інформації щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

14. Встановити ринкову вартість шафи-купе, комплекту меблів для прихожої кімнати та комплекту меблів для кухні не видається можливим через відсутність цінових пропозицій на первинному та вторинному ринку.

15. Встановити ринкову вартість витяжки торгової марки «VentoLux», люстри для кухні, люстри для вітальні та люстри для спальної кімнати не видається можливим у зв`язку з відсутністю необхідних вихідних даних (а.с.).

III. Щодо права.

а) матеріальне право

16. Частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України (далі - СК) встановлено перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

17. Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

18. Згідно з ч.1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

19. Частиною 1 статті 70 СК визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

20. Відповідно до ст. 71 СК майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

21. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

22. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

б) процесуальне право

23. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

24. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

25. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

26. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

IV. Висновки суду.

а) щодо квартири.

АДРЕСА_2 . Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі й лише у разі неподільності речі, якщо інше не визначено домовленістю подружжя, одному з них присуджується грошова компенсація вартості його частки.

28. За змістом статті 57 СК майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу за власні кошти, є особистою приватною власністю.

29. Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

30. Відповідачка стверджує, що спірну квартиру вона придбала за кошти, надані її батьками після продажу її частки чотирьохкімнатної квартири. Цей факт підтверджується доведеною належними, достовірними та допустимими доказами платоспроможності її батьків на час придбання квартири.

АДРЕСА_3 . Свідок ОСОБА_8 хоча й не може вважатися особою, байдужою до вирішення справи, але, надані нею під присягою свідчення узгоджуються з іншими доказами, що не викликають сумніву, а тому вважаються судом об`єктивними.

32. До таких доказів суд, зокрема, відносить нотаріально посвідчену заяву позивача від 09.12.2016 року, якою він визнав, що спірна квартира придбана відповідачкою за кошти, які є її особистою власністю, а отже є особистою приватною власністю. При цьому будь-яких доказів на підтвердження вчинення цієї юридично значимої дій під впливом помилки, обману, омани чи насильства суду не надав.

33. Як убачається з рішення суду про розірвання шлюбу, сторони припили шлюбні відносини в 2013 році. При розірванні шлюбу (22.11.2017 року) спору з приводу права власності на спірну квартиру не мали, що дає підстави для висновку про те, що ці відносини були врегульовані сторонами до офіційного розірвання шлюбу шляхом нотаріального посвідчення позивачем відповідної заяви.

34. До заяви позивача від 10.07.2018 року про те, що він вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя, суд ставить критично, оскільки вона посвідчена незадовго до звернення до суду з даним позовом (позовна заява від 16.07.2018р.) і може бути розцінена не інакше як намагання знецінити попередню заву, що була добровільно ним зроблена в обстановці вільній від впливу суб`єктивних факторів, якими зазвичай супроводжується спірна ситуація, вирішити яку кожна сторона прагне на свою користь.

35. До того ж спростування позивачем попередньої заяви посиланням на те, що він буцімто невірно висловився щодо особистої власності відповідачки є непереконливим, оскільки предмет, якого стосується заява (право власності на квартиру) абсолютно однозначний і не передбачає можливості його двоякого розуміння.

36. Таким чином, суд вважає, що відповідачкою спростовано презумпцію спільності права власності на придбану під час шлюбу квартиру та доведено, що вона придбана за кошти, які належали їй особисто, а відтак є її приватною власністю, яка не підлягає поділу.

б) щодо рухомого майна

37. Відповідачка визнала факт придбання під час шлюбу низки речей та погодилась на їх поділ в натурі. Тобто сторонами не оспорюється належність частини рухомого майна до спільного сумісного майна подружжя.

38. Позивачем не наведено жодних доказів придбання, у тому числі під час шлюбу, іншої частини заявленої до поділу майна, тому суд поділяє визнане відповідачкою та наявне рухоме майно виходячи з таких міркувань.

39. Частина визнаного відповідачкою майна оцінено експертом, тому з урахуванням рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд присуджує позивачу з оціненого майна телевізор торгової марки «LG», кондиціонер торгової марки «Liberton», стіл комп`ютерний та комплект м`яких меблів (диван та два крісла), загальна вартість яких становить 10951,00 грн.

40. Відповідачці суд виділяє кондиціонер торгової марки «Liberton», газову піч, ванну та газову колонку, загальна вартість яких становить 12154,93 грн. При цьому з огляду на правило рівності часток стягує з неї на користь на користь позивача грошову компенсацію.

41. Виходячи з того, що загальна сума оціненого майна становить 23105,93 грн. (10951+12154,93), ідеальна доля частки спільного майна, вартість якого встановлена, становить 11552,96 грн., а різниця між вартістю предметів та ідеальною долею дорівнює 601,97 грн.

42. Майно, що не має грошової оцінки, суд присуджує сторонам, виходячи із загальноприйнятого уявлення про цінність та побутове призначення окремих предметів і розподіляє їх наступним чином: позивачу виділяє у власність мультиварку торгової марки «Dex», ноутбук торгової марки «Acer», пральну машину торгової марки «Samsung» та домашній кінотеатр торгової марки «LG»; відповідачці - люстру для кухні, люстру для вітальні, люстру для спальної кімнати, шафу-купе, комплект меблів для прихожої кімнати, комплект меблів для кухні та витяжку торгової марки «VentoLux».

в) щодо судових витрат

43. При цьому суд враховує інтереси сторін, факт проживання їхньої дитини з відповідачкою, належність деякого майна до необхідних предметів побуту, а також те, що демонтаж деяких предметів побуту та побутової техніки призведе до невиправданих витрат та може призвести до псування інтер`єру.

44. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1424,14 грн. за позовні вимоги майнового характеру, які задоволені частково на 8,11%. Також позивачем сплачена вартість експертизи в розмірі 3164,40 грн.

45. Отже з відповідачки на його користь підлягає стягненню судові витрати в розмірі 1644,88 грн., які складаються з визначених пропорційно до задоволених вимог сум судового збору та витрат за проведення експертизи.

46. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 368, 373 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 69-71 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виділити у власність ОСОБА_1 :

- Телевізор торгової марки «LG» моделі «29FX6ANX-ZF»;

- Комплект м`яких меблів (диван та два крісла);

- Стіл комп`ютерний;

- Мультиварку торгової марки «Dex»;

- Кондиціонер торгової марки «Liberton» моделі «Lac-07»;

- Ноутбук торгової марки «Acer» моделі «V-5-551G-64456G75 Makk»;

- Пральну машину торгової марки «Samsung» моделі «WF0602WJW/YLP»;

- Домашній кінотеатр торгової марки «LG» моделі «XH-T6747».

3. Виділити у власність ОСОБА_3 :

- Газову піч торгової марки «Ardo» моделі «CB540G62W»;

- Ванну;

- Розкладний диван;

- Люстру для кухні;

- Люстру для вітальні;

- Люстру для спальної кімнати;

- Колонку газову торгової марки «Termet» моделі «Q-19-01/4»;

- Кондиціонер торгової марки «Liberton» моделі «Lac-07»;

- Шафу-купе;

- Комплект меблів для прихожої кімнати;

- Витяжку торгової марки «VentoLux»;

- Комплект меблів для кухні.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 601,97 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1644,88 грн.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Арешт, накладений ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2018 року, на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , скасувати.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

10. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Донецького апеляційного суду.

11. Повний текст рішення буде складено 09 серпня 2019 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко