Провадження № 2-др/760/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ додаткове /

27 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-я особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, необмежене спілкування з дитиною засобами зв`язку, надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме здійснити розподіл судових витрат відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України з врахуванням наданого розрахунку.

Посилається на те, що з моменту роз`єднання позовних вимог ОСОБА_3 у два окремих провадження, в зазначеній справі до залишення позовної заяви ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини без розгляду було призначено десять судових засідань, сім з яких у м. Одесі, та три в м. Києві.

Витрати, понесені позивачем та його представником у зв`язку з переїздом до іншого населеного пункту, склали 32 131, 65 гр., які складаються з: 22 949, 00 гр. вартості переїзду до м. Одеси, та 9 182, 65 гр. вартості проживання в готелі.

Крім того, вважає, що позивачу має бути виплачена компенсація за відрив від звичайних занять, яка становить 991, 12 гр. за десять судових засідань.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що спір сторін перебував у провадженні Приморського районного суду м. Одеси з серпня 2015 року.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 31 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 були роз`єднанні, вимоги про визначення місця проживання дитини виділено в окреме провадження а ухвалою від 26 червня 2017 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Протокольною ухвалою суду від 04 квітня 2018 року зустрічну позовну заяву було прийнято до розгляду, об`єднано з первісним позовом.

Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року первісний позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-я особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, необмежене спілкування з дитиною засобами зв`язку, надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері задоволено частково.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

На підтвердження понесених витрат у зв`язку з розглядом справи позивачем надано до суду рахунки за проживання в готелі та довідку ТОВ «Пілот» про підтвердження придбання ним авіаквитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був присутній в судових засіданнях 29 листопада 2016 року, 13 грудня 2016 року та 30 березня 2017 року, а представник позивача 29 листопада 2016 року, а тому понесені позивачем витрати в цій частині підлягають стягненню.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що понесенні позивачем витрати, пов`язані з придбанням авіаквитків, зокрема, 20 жовтня 2016 року, 15 грудня 2016 року, 03 лютого 2017 року, 30 березня 2017 року (на ім`я представника позивача та повторно придбаний на ім`я самого позивача) та на період з 24 червня 2017 року по 26 червня 2017 року, дійсно пов`язані з розглядом справи.

Представник відповідача в судовому засіданні наголошував на тому, що позивач займається адвокатською практикою, має професійний інтерес у м. Одесі, а тому буває в м. Одесі в зв`язку з діловими відрядженнями.

Даних обставин ні позивач, ні його представник в судовому засіданні не заперечували.

Це ж стосується оплати позивачем номера в готелі, оскільки матеріали справи не містять підтвердження необхідності наймання позивачем житла, тим більше, що самим позивачем було надано до суду докази придбання ним зворотних квитків, датованих днем його участі у судовому засіданні в м. Одесі.

Виходячи з цього, підстави для стягнення витрат у цій частині відсутні.

Щодо вимог про відшкодування витрат у зв`язку із відривом від звичайних занять, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 додатку до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року № 590, за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду граничний розмір компенсації обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належних та допустимих доказів того, що участь в судових засіданнях, слухання яких відбувалось як в м. Києві, так і в м. Одесі, призвели до відриву позивача від звичайних занять, останнім надано не було.

З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача лише витрат, понесених позивачем на придбання авіаквитків, з урахуванням доказів його участі в судових засіданнях.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_4; адреса: АДРЕСА_1 ; ІН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ; ІН: НОМЕР_2 / 5 914 , 00 гр. витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва