Справа № 310/1415/19
РІШЕННЯ
Іменем України
02 липня 2019 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.
при секретарі Олійник Н.М.
за участю: заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація в особі посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту отримання поранення при виконанні обов`язків військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт, про отримання ним поранення при виконанні обов?язків військової служби у зв`язку з захистом Батьківщини, на території Донецької області в районі м. Широкіно 25.11.2016 р., внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
В обґрунтування вимог зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Стодульці Жмеринського району Вінницької області. З 1991 року до серпня 2014 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Після незаконної анексії Кримського півострова, в квітні 2014 року Російська Федерація почала другу фазу збройної агресії проти України, під час якої контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (7 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року).
11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської області відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих «Луганської Народної Республіки» та «Донецької Народної Республіки», однак сам референдум так і не був визнаний, як Україною, так і міжнародною спільнотою.
Унаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася у лютому 2014 року, заявник був вимушений у серпні 2014 року залишити окуповану частину території Донецької області та переселитись до міста Бердянськ Запорізької області.
Вказує, що він був переміщений до АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 3645 від 01.11.2016 року, а згодом до АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 3645 від 22.03.2018 року.
З 05 червня 2016 року по 13 липня 2016 року, з 17 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, з 15 листопада 2016 р. по 25 листопада 2016 р., з 28 червня 2017 р. по 29 червня 2017 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується копіями контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 03.06.2016 року, довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №410 від 29 червня 2017 року.
На виконання контракту заявник приступив до військової служби, номера обслуги 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 54 окремого розвідувального батальйону.
При виконанні бойового завдання за призначенням, на території Донецької області в районі м. Широкіно, близько 15 годин 30 хвилин 25.11.2016 р., у зв`язку з захистом Батьківщини, внаслідок артилерійського обстрілу заявник отримав мінно-вибухову травму: відкриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, контузію правого ока, вогнепальні сліпі осколкові поранення м`яких тканин голови, обличчя, правого стегна, лівих гомілки та стопи, статевого члена, калитки, повік правого ока та очниці справа з наявністю сторонніх множинних тіл в м`яких тканинах повік правого ока та внутрішньо-орбітального стороннього тіла, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 316 від 16.05.2017 року., виписним епікризом з історії хвороби № 8388 від 14.12.2016 р.
Відповідно до довідки № 1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.01.2017 р. старший солдат ОСОБА_1 отримав мінно-вибухове поранення в результаті артилерійського обстрілу з боку незаконних збройних формувань в районі виконання завдань оперативно-тактичного угруповання «Маріуполь», 25.11.2016 р. північніше населеного пункту Широкіне Донецької області Маріупольського району під час виконання завдань за призначенням ( в районі виконання завдань оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області).
Наказом № 63-РС від 29.06.2017 року, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 54 окремого розвідувального батальйону було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), що підтверджується витягом з наказу № 63-РС від 29.06.2017 року.
Відповідно до витягу з наказу № 269 від 29.06.2017 року, заявника з 29 червня 2017 року було виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Бердянського РВК Запорізької області.
Заявник був визнаний учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, серія НОМЕР_1 від 06.09.2016 р. та отримав статус інваліда війни, що підтверджується копією посвідчення, серія НОМЕР_2 від 23.01.2018 р.
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ № 0825855 від 17.07.2017 р., заявник отримав 3 групу інвалідності у зв`язку з пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини.
Від встановлення такого факту - поранення заявника при виконанні обов`язку військової служби, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав саме ОСОБА_1 та отримання ним статусу особи, яка постраждала від збройного конфлікту та підпадає під дію ОСОБА_3 про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 12.08.1949 року та Додаткових Протоколів I та II від 08.06.1977 року до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосуються захисту жертв міжнародних збройних конфліктів та збройних конфліктів неміжнародного характеру. При цьому відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника.
В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву, просили суд її задовольнити.
Представники заінтересованих осіб: Міністерства соціальної політики України, Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації в Україні, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.
Заслухавши заявника та його представника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Стодульці Жмеринського району Вінницької області та з 10 квітня 1991 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 17 лютого 1998 року.
В серпні 2014 року ОСОБА_1 був вимушений переміститися з місця постійного проживання на тимчасово окупованій території м. Шахтарськ Донецької області в м. Бердянськ Запорізької області, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 3645 від 01.11.2016 та № 3645 від 22.03.2018 року.
З 05 червня 2016 року по 13 липня 2016 року, з 17 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, з 15 листопада 2016 р. по 25 листопада 2016 р., з 28 червня 2017 р. по 29 червня 2017 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується копіями контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 03.06.2016 року, довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №410 від 29 червня 2017 року.
На виконання контракту заявник приступив до військової служби, номера обслуги 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 54 окремого розвідувального батальйону.
При виконанні бойового завдання за призначенням, на території Донецької області в районі м. Широкіно, близько 15 годин 30 хвилин 25.11.2016 р., у зв`язку з захистом Батьківщини, внаслідок артилерійського обстрілу заявник отримав мінно-вибухову травму: відкриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, контузію правого ока, вогнепальні сліпі осколкові поранення м`яких тканин голови, обличчя, правого стегна, лівих гомілки та стопи, статевого члена, калитки, повік правого ока та очниці справа з наявністю сторонніх множинних тіл в м`яких тканинах повік правого ока та внутрішньо-орбітального стороннього тіла, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 316 від 16.05.2017 року., виписним епікризом з історії хвороби № 8388 від 14.12.2016 р.
Відповідно до довідки № 1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.01.2017 р. старший солдат ОСОБА_1 отримав мінно-вибухове поранення в результаті артилерійського обстрілу з боку незаконних збройних формувань в районі виконання завдань оперативно-тактичного угруповання «Маріуполь», 25.11.2016 р. північніше населеного пункту Широкіне Донецької області Маріупольського району під час виконання завдань за призначенням ( в районі виконання завдань оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області).
Наказом № 63-РС від 29.06.2017 року, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 54 окремого розвідувального батальйону було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), що підтверджується витягом з наказу № 63-РС від 29.06.2017 року.
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ № 0825855 від 17.07.2017 р., заявник отримав 3 групу інвалідності у зв`язку з пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини.
Згідно частини 1 та 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.
Згідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Встановлення факту, що має юридичне значення поранення заявника при виконанні обов?язку військової служби, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між пораненням осіб в зоні проведення бойових дій на сході України та військовою агресією Російської Федерації.
Відповідно до ст. 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятої Резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї ООН від 02.12.2004 року, в якій вказано, що якщо відповідні держави не домовились про інше, держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді в суді іншої держави, який зазвичай володіє компетенцією розглядати справи, що стосуються грошового відшкодування у випадку смерті або спричинення тілесного ушкодження якій-небудь особі або нанесення шкоди майну або його втрати в результаті дії або бездіяльності, яка ймовірно може бути присвоєна державі, якщо така дія або бездіяльність мали місце повністю або частково території цієї іншої держави і якщо автор дії або бездіяльності на цій території в момент цієї дії або бездіяльності.
Статтею 4 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 12.08.1949 року передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.
Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Частиною 4 статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року.
Збройна агресія Російської Федерації проти України почалась 20.02.2014 року з незаконної анексії АР Крим, що визначено у Постанові Верховної Ради України Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 року № 337-VIII.
17.03.2015 року Верховної Ради України прийнято постанову № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».
Резолюцією Парламентської Асамблеї ОБСЄ від 08.07.2015 року двох резолюцій «Продовження очевидних грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСЄ» та «Викрадені та незаконно утримувані громадяни України на території Російської Федерації» засвідчено факт здійснення РФ збройної агресії проти держави України та факт протиправності утримання українських політичних в`язнів в РФ.
Силові дії РФ, що тривають з 20.02.2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 року.
Крім того, військові дії РФ на території України були фактично визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій: Резолюцією Парламентської ОБСЄ від 09.04.2014 року, Резолюцією Європарламенту (2014/2965 (RSP) від 15.01.2015 року, Резолюцією Парламентської Асамблеї Європи «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25.06.2014 року.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт поранення заявника при виконанні обов?язку військової служби, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Вказаний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано.
Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав та отримання ним статусу особи, яка постраждала від збройного конфлікту та підпадає під дію ОСОБА_3 про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 12.08.1949 року та Додаткових Протоколів I та II від 08.06.1977 року до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосуються захисту жертв міжнародних збройних конфліктів та збройних конфліктів неміжнародного характеру.
Спору про право в даному випадку суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268, 293 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт про отримання поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, при виконання обов`язків військової служби у зв`язку з захистом Батьківщини, на території Донецької області в районі м. Широкіно 25.11.2016 року, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко