ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/858/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря Панькевич Т.І.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

представника АТ "Укрсоцбанк" Панченка Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2019 року (постановлену суддею Сливкою Л.М., повний текст якої складено 16 липня 2019 року) у цивільній справі №607/13866/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора Білобожицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про скасування державної реєстрації права власності та скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08.02.2008 року між ним та ТОВ "УніКредит Банк" було укладено договір про іпотечний кредит за яким Банком було надано йому у кредит кошти у розмірі 44367,00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08.05.2028 року та сплатою 11% річних.

Для забезпечення виконання кредитного договору було укладено іпотечний договір за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ "УніКредит Банк" квартиру АДРЕСА_1 .

24.04.2019 року АТ "Укрсоцбанк" зареєструвало за собою право власності на іпотечне майно задовольнивши забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Вказані дії АТ "Укрсоцбанк" позивач вважає незаконними в тому числі і з підстав того, що АТ "Укрсоцбанк" іпотекодержателем квартири не було і не є, а тому було позбавлено права задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Крім цього, він не отримував вимоги про усунення порушення і на момент прийняття державним реєстратором рішення про задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки був чинним Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ".

11.07.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу АТ "Укрсоцбанк" та його представникам вчиняти дії, пов`язані із входженням до квартири АДРЕСА_1 та виселенням з неї позивача ОСОБА_1 та членів його сім`ї до вирішення справи по суті, посилаючись на те, що предметом спору у даній справі є правомірність рішення про державну реєстрацію права власності, а також державна реєстрація права власності на квартиру за АТ "Укрсоцбанк" як за іпотекодержателем, яка здійснена на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку". До здійснення цієї державної реєстрації прав вказана квартира належала позивачу. На даний час, позивачу стало відомо, що відповідач АТ "Укрсоцбанк" має намір відчужити квартиру на користь третіх осіб.

Крім того, члени сім`ї позивача були зняті з реєстрації за зверненням відповідача, представники відповідача намагалися фізично потрапити в квартиру та примусово виселити членів сім`ї позивача та поміняти замки у дверях.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Вказав, що відповідач, зняв його з реєстрації, разом з членами сім`ї та вживав заходи щодо примусового виселення, що свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та членів його сім`ї у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Зазначив, що ефективний захист його порушених прав та прав членів його сім`ї в разі задоволення позову стане неможливим, оскільки доведеться звертатися з новими позовами про вселення до квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник АТ "Укрсоцбанк" апеляційну скаргу заперечив вказавши про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ "УніКредит Банк" було укладено договір про іпотечний кредит за яким Банком було надано йому у кредит кошти у розмірі 44367,00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08.05.2028 року та сплатою 11% річних.

Для забезпечення виконання кредитного договору було укладено іпотечний договір за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ "УніКредит Банк" квартиру АДРЕСА_1 .

Іпотекодержателем згідно вказаних договорів є ТОВ "УніКредит Банк".

24.04.2019 року АТ "Укрсоцбанк" зареєструвало за собою право власності на іпотечне майно задовольнивши забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Державна реєстрація права власності на квартиру за АТ "Укрсоцбанк" як за іпотекодержателем здійснена на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

24.05.2019 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї зняті з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 5 ).

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для забезпечення позову. Крім того, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено вчиняти дії щодо реалізації вказаної квартири.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що основною метою такого забезпечення є позбавлення АТ "Укрсоцбанк" та його представників вчиняти дії, пов`язані із входженням до квартири АДРЕСА_1 та виселення з неї позивача ОСОБА_1 та членів його сім`ї, здійснювати будь-які інші дії щодо обмеження ОСОБА_1 в праві користування квартирою до вирішення справи по суті.

Проте, на момент звернення позивача до суду з даним позовом АТ "Укрсоцбанк" вже є власником квартири.

З матеріалів справи вбачається, що з метою запобігання утруднення виконання рішення суду по даній справі ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено вчиняти дії щодо реалізації вказаної квартири.

В той же час, вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову від 11 липня 2019 року, не стосуються предмету спору та не відповідають характеру спірних правовідносин.

Так, порушуючи питання забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, позивач, по суті, заявляє окремі позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не впливає на можливість виконання можливого рішення суду про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ "Укрсоцбанк".

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги оцінюються критично, оскільки не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.