РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/3418/19

Провадження № 22-ц/4815/1004/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву "Рівнеагробуд",

відповідачі - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд",

за участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Рибченком Антоном Олександровичем на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Панас О.В. від 13 червня 2019 року, проголошену в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву "Рівнеагробуд" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ "Приват Євробуд" про стягнення збитків.

13 березня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року заяву Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ТОВ "Приват Євробуд" в межах суми позову 4 123 095,47 грн.

24 травня 2019 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рибченком А.О. подано до суду першої інстанції заяву про заміну заходу забезпечення позову, в якій він просив замінити заходи забезпечення позову обрані ухвалою суду від 13 березня 2019 року, шляхом скасування арешту на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ТОВ "Приват Євробуд" в межах суми позову 4 123 095,47 грн. та накласти арешт на домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_1 .

Заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання - фізичною особою - підприємцем з 2006 року, має рахунки у банках та фінансових установах, що необхідні для здійснення підприємницької діяльності та утримання себе та своєї родини, які постановою державного виконавця від 15.03.2019 року обмежено у використанні з посиланням на ухвалу Рівненського міського суду від 13.03.2019 року.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 є власником домоволодіння та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість яких складає 7 753 300 грн., що в повній мірі забезпечує реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог первісного позивача, то зміна заходу забезпечення позову жодним чином не вплине на майбутнє виконання рішення суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Рибченко А.О. про заміну заходу забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що представник відповідача звернувшись з заявою про заміну заходу забезпечення позову, фактично звернувся не з проханням заміни виду забезпечення, а зміни предмету забезпечення як такого.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибченко А.О. покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду через порушення норм процесуального права.

Зазначає, що судом проігноровані обставини реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем та фактичне здійснення ним господарської діяльності, а також роз`яснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 22.12.2006 року, відповідно до яких, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Також, судом неправомірно проігноровані вимоги приписів ч. 3 ст. 150 ЦПК України, відповідно до якої заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким замінити заходи забезпечення позову, обрані ухвалою Рівненського міського суду від 13.03.2019 року, шляхом скасування арешту на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ТОВ "Приват Євробуд" в межах суми позову 4123 095,47грн. та накладення арешту на домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає, що ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права. Вказує, що житловий будинок та земельна ділянка за адресоюАДРЕСА_1 перебувають під обтяженням з 15.02.2019 року за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Просить ухвалу суду залишити без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, позов забезпечується шляхом: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ст.156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи, суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

При цьому, у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи.

Тобто саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до суду із заявою про заміну заходів забезпечення позову представником відповідача не було наведено іншого виду забезпечення позову, ніж той, який було застосовано судом.

Зі змісту заяви вбачається, що представник відповідача фактично просить частково скасувати вжитий ухвалою суду захід забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та ТОВ "Приват Євробуд" в межах суми позову 4 123 095,47 грн., та обмежитись накладенням арешту лише на частину належного ОСОБА_1 майна, що не є заміною одного виду забезпечення позову іншим в розумінні ст. 156 ЦПК України.

Замінити вжитий судом захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідачів будь-яким іншим заходом, передбаченим частиною 1 ст. 150 ЦПК України заявник не просить.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником належні підстави для зміни вжитих заходів забезпечення позову у поданій заяві не наведено, а тому вона задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи не свідчать про наявність підстав для задоволення заяви про заміну одного виду забезпечення позову іншим на підставі ст. 156 ЦПК України, а можуть бути мотивами апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову.

Безпідставними є покликання представника ОСОБА_1 на не співмірність, вжитих судом, заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, так як судом накладено арешт на майно відповідачів лише в межах суми позову 4 123 095,47 грн.

Накладення державним виконавцем арешту на все майно ОСОБА_1 також не є підставою для заміни заходу забезпечення позову, оскільки останній не позбавлений права оскаржити вказані дії державного виконавця у порядку, визначеному законом.

За наведеного, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Рибченком Антоном Олександровичем залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.