Дата документу 04.09.2019 Справа № 316/641/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/641/17 Головуючий у 1 інстанції Бульба О.М.
Провадження № 22-ц/807/2374/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання припиненою іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що за кредитним договором №CNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року ОСОБА_3 було видано кредитні кошти у сумі 31100 дол. США. В забезпечення виконання грошових вимог за кредитним договором іпотекодавецями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору №PCNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року передано в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру, яка є предметом спору.

У зв`язку з невиконанням позичальником обов`язків за кредитним договором, утворилась заборгованість, в погашення якої просить звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки (майнова порука) №PCNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року, а саме звернути стягнення квартиру, загальною площею 83,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого ВП ЗАЕС НАЕК Енергоатом, 10 грудня 1998 року, зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 26 березня 2001 року, номер запису 114, в книзі:7, реєстраційний номер 12329447, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 вересня 2006 року, номер витягу 11723147, номер запису: 114, в книзі: 7, виданого Державним комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «ОТП Банк» (адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, п/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, код ЗКПО 21685166) за Кредитним договором №CNL-200/379/2006 від 20.09.2006 в сумі 16521,94 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.07.2018р. становить 440333,03 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, в сумі не нижче 710409 гривен.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила суд визнати іпотеку припиненою через те, що без її згоди до кредитного договору були внесені зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя, посилаючись при цьому на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.02.2011р. у справі №6-57272св10. Під збільшенням обсягу відповідальності вважає видачу кредиту у сумі 35739,04 Доларів США замість передбаченої договором суми 31100 Доларів США, та продовження дії договору понад встановлений в ньому строк, який закінчився 20.09.2016 р., тоді як проценти за користування кредитом нараховані до 27.07.2018 р.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 травня 2019 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Банк до ОСОБА_1 з кредиторською вимогою не звертався в порядку статті 1281 ЦК України, проте такі твердження не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з вимогою до спадкоємців померлого Банк звернувся 03.01.2017 року.

ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду прешоїі нстанції залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем втрачено право вимоги до спадкоємця одного із співвласників частки квартири та неможливість звернення стягнення на інші частки співвласників квартири без їх виділення в натурі.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Рішення суду оскаржено лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. В іншій частині рішення суду не оскаржено, тому не переглядається.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є AT «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було Кредитний договір №CNL-200/379/2006.

Банк здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 31 100,00 Доларів США шляхом їх безготівковкового переказу на поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до п. 1.1 Частини №2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі.

Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки, що становить 13,99 % річних.

Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок.

Датою остаточного повернення Кредиту є 20 вересня 2016 року.

З Позичальником підписано додаткові договори до Кредитного договору, а саме: Додатковий договір №CNL-200/379/2006/1 від 21,11,2007 року; Додаткові договір №1 від 20.07.2009 року; Додатковий договір №2 від 22.03.2010 року; Додаткові договір №3 від 19.04.2011 року.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належних чином відповідно до умов договору.

Однак, в супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов`язання Позичальником щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користуванню кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашенню кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків.

Станом на 22.09.2016 року заборгованість Позичальника за Кредитивним договором складає: 10 925.11 Доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, 2 739.52 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 29,12,2014 року по 21.09.2016 року.

В забезпечення виконання зобов`язання з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №PCNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 83,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Відповідачам на праві спільної сумісної власності.

В зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 Кредитного договору Банком було здійснено вимогу про дострокове виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі.

Встановлено, що на адресу Позичальника направлено Досудову вимогу №200-12-4-7/1150 від 12.10.2016 року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної Вимоги (Том 1, а.с. 8).

В зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 Кредитного договору та ст.6 Договору іпотеки Банком було здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачами зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі.

На адресу ОСОБА_1 направлено Досудову вимогу №200-12-4-7/03 від 03.01.2017 року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної Вимоги (Том 1, а.с. 10).

На адресу ОСОБА_2 направлено Досудову вимогу №200-12-4-7/03 від 03.01.2017року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної Вимоги (Том 1, а.с. 11)

У листопаді 2017 року банку стало відомо, про те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 , яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та на теперішній час проживає у квартирі, що є предметом іпотеки.

Спадщину, після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 , що підтверджується Заявою №93 у спадковій справі № 31-2016 від 17.08.2016 року (Том 1, а.с. 165).

Спадкоємці за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , відмовилися від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними заявами (Том 1, а.с.166,167).

Згідно п.6.1 Договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити боргові зобов`язання, не сплачені іпотекодавцем, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором.

Відповідно до п.6.2 Іпотекодавець має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником Іпотекодержателю будь-якої суми, як встановлено в Кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов`язань за ст.5 Договору Іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним Договором іпотеки.

Положеннями статті 12 Закону України "Про іпотеку " визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Стаття 7 Закону України „Про іпотеку" передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, Повної суми боргу за Кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - ст.526 ЦК України.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218,1231 ЦК України), за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Частинами першою та другою статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої і другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Такі висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, а тому вони підлягають врахуванню при вирішенні даного цивільно-правового спору.

Аналіз указаних норм дає можливість зробити висновок про те, що кредитор протягом шести місяців після прийняття у передбаченому законом порядку спадкоємцями спадщини (після закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини) вправі пред`явити до них свої вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до умов Кредитного договору кінцевим строком погашення (настанням строку вимоги) є 20.09.2016 року. Строк в межах якого кредитор, який не знав і не міг знати про відкриття спадщини мав звинутися до спадкоємців померлого (один рік) становить до 19.09.2017 року.

Із вимогою до спадкоємців померлого в порядку ст.1281 ЦК України Банк звернувся 03.01.2017 року, тобто без пропуску строку передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України (Том 1, а.с. 9,10,11).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У силу статей 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У частині першій та третій статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої "Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України "Про іпотеку").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц наведено висновок, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Таким чином, вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою, оскільки кредитне зобов`язання порушено, та залишається не виконаним, а іпотека на цей час є чинною.

Колегія суддів зауважує, що уточнені позовні вимоги Банку щодо нарахованих відсотків за життя померлого задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Вказаний висновок також міститься у Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 175/4367/15-ц.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 травня 2019 року у цій справі в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №PCNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року, а саме на нерухоме майно квартиру загальною площею 83,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «ОТП» Банк за кредитним договором №PCNL-200/379/2006 від 20.09.2006 року, в сумі 13 664,63 (тридцять тисяч шістсот шістдесят чотири доларів США 63 центів), а саме: 10 925,11 (десять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять доларів США 11 центів) тіло кредиту, 2 739,52 (дві тисячі сімсот тридцять дев`ять доларів США 52 центів) сума заборгованості за нарахованими процентами.

Застосувати спосіб реалізації Предмета іпотеки, передбачений ст.. 39 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати у розмірі 13610 грн., з кожного по 6 805 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: