ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6311/19
Провадження № 22-ц/4820/1589/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представники сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року (суддя Палінчак О.М.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути на її користь борг за договором позики в сумі 536 020 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 30 березня 2018 року вона передала в якості безтермінової безвідсоткової позики ОСОБА_4 кошти в сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 536 020 грн. У січні 2019 року позивачка зверталась до відповідача з усною вимогою про повернення позики, проте ОСОБА_4 отримані кошти їй не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, що підтверджує ухилення останнього від виконання зобов`язань за договором позики.

Посилаючись на зазначене, просила суд задовольнити її позов та стягнути з відповідача борг в розмірі 536 020 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовну заяву.

В обґрунтування скарги вказувала, що нормами Цивільного кодексу України не заборонено, а тому допускається право позикодавця на пред`явлення усної вимоги до позичальника. Крім того, існує вимога у письмовій формі, яка передавалась відповідачу особисто, в присутності чоловіка позивачки. Крім того, відповідач був повідомлений про бажання позивачки повернути позику із дня, коли ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, проте жодних заходів для погашення свого боргу він не здійснив, що вказує на умисне ухилення від покладеного на ОСОБА_4 зобов`язання та небажання повернути позичені грошові кошти.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення. У зв`язку з вищенаведеним розписка подана позивачем не є по своїй суті договором позики та не підтверджує отримання відповідачем грошових коштів у борг із зобов`язанням їх повернути.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частина друга ст.1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 20 000 дол.США, про що відповідачем була написана розписка (а.с.50).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦПК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав в строк, встановлений договором або законом.

Встановивши, що розписка від 30.03.2018 року підтверджує не лише укладення договору позики, а й отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів, в якій не встановлено строку виконання боржником обов`язку, при відсутності належних та допустимих доказів про пред`явлення вимоги позивача до відповідача про виконання обов`язку з повернення боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, вимоги позивача про повернення боргу є передчасними, оскільки не встановлено факту прострочення виконання боржником обов`язку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк