Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1528/18 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Трояновської Г. С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін в м. Житомирі цивільну справу №280/1528/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О., в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із даним позовом, який 12.11.2018 уточнили та просили стягнути із Коростишівської міської ради на користь ОСОБА_2 збитки, пов`язані з поданням і розглядом заяви від 04.08.2017 у сумі 1670 грн, 1000 грн витрат, пов`язаних із поданням і розглядом даної позовної заяви та 60000 грн моральної шкоди.бПозовні вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 , діючи як представник ОСОБА_2 , 04.08.2017 направив до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області заяву про надання дозволу останній на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га для індивідуального житлового будівництва. 23 серпня 2017 року відповідачем було направлено лист про відмову у задоволенні заяви та 21.03.2018 Коростишівським районним судом Житомирської області такі дії відповідача були визнані неправомірними та зобов`язано Коростишівського міського голову розглянути заяву ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства. Таким чином, відповідач прийнявши неправомірне рішення завдав матеріальні збитки, пов`язані з розглядом заяв і оскарженням рішень в суді і стороні на користь якої постановлено рішення суду сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять і через відмову в досудовому вирішенні спору. Відтак, позивач змушений відриватись від звичайних занять для підготування та розгляду позову в суді, позивачу завдано матеріальну та шкоду у вигляді позбавлення права отримання землі у власність та отримання доходу від використання землі. Факт незаконної діяльності відповідача підтверджено рішенням суду.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, у якій просять його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують на те, що судом не взято до уваги практику Верховного Суду у подібних справах, не враховано рішення Європейського суду з прав людини проти України щодо відшкодування шкоди, заподіяної громадянину державними органами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Змістом статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Обов`язковими умовами для відшкодування шкоди в порядку зазначеної норми є незаконність діяння органу державної влади, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і незаконним діянням. Саме по собі судове рішення про відновлення порушених прав позивача не свідчить про наявність матеріальної шкоди, моральних втрат, негативні зміни у житті.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.03.2018 у справі № 280/1341/17 позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано неправомірними дії Коростишівського міського голови щодо позбавлення ОСОБА_2 чи її представника права на розгляд заяви від 04.08.2017 на сесії міської ради та зобов`язано Коростишівського міського голову розглянути заяву ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що Коростишівський міський голова надаючи відповідь одноособово на звернення ОСОБА_2 , порушив встановлений для таких звернень порядок розгляду, відповідно до норм чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не зазначено жодних обґрунтувань в чому саме полягає моральна шкода та з яких міркувань виходили останні, визначаючи її розмір, а посилання представника позивача лише на фак визнання дій неправомірними у даному випадку не є достатнім для відшкодування моральної шкоди.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Позивачі не надали суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ними позовних вимог. Обставини у справах Рисовський проти України, Остапенко проти України, у яких прийняті рішення Європейським судом з прав людини, не є тотожними обставинам даної справи.

Висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №459/2123/16-ц від 08.11.2017, на які посилаються позивачі, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки вони стосуються інших сторін та інших обставин, які були встановлені при розгляді даної справи.

Посилання ОСОБА_1 ОСОБА_2 на те, що встановлена судом протиправність діяння відповідача є безумовною підставою для відшкодування заподіяної йому шкоди, є також помилковими.

Так, оскільки у даній справі позивач не надав доказів того, що внаслідок відмови ОСОБА_1 , як представнику ОСОБА_2 , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для останньої настали такі негативні наслідки, необхідності неодноразового, повторного звернення для вирішення вказаного питання, втрачання особистого часу для відновлення порушеного права, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані, то підстав вважати що йому у зв`язку з цим була заподіяна моральна шкода - немає.

Разом з тим, зміст рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.03.2018 свідчить про те, що участі у розгляді адміністративної справи про визнання дій Коростишівської міської ради ОСОБА_2 не приймала, витрат майнового характеру по сплаті судового збору не понесла.

Звернення до суду щодо дій Коростишівської міської ради не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачами не доведено моральних страждань, внаслідок надання міським головою відповіді одноособово, у порушення вимог чинного законодавства.

Тому, одна лише наявність судового рішення про визнання неправомірними дії Коростишівського міського голови не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачами не доведено всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме наявності такої шкоди.

Обґрунтування розміру моральної шкоди за недоведеністю спричинення останньої не має правового значення для вирішення спору.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні на користь ОСОБА_2 1670 грн., оскільки питання про відшкодування цих коштів мало бути предметом розгляду іншої справи щодо протиправності дій відповідача.

Суд обґрунтовано відмовив у відшкодуванні витрат в сумі 1000 грн, пов`язаних з розглядом даної справи, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 27 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді