№ 207/2529/17
№ 2-др/207/8/19
13 серпня 2019 року м. Кам`янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Юрченко І.М.,
при секретарі: Сівачук А.А.,
представника позивача Багмет Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське матеріали справи за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Рішенням Баглійського районного суду м Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.07.2019 року, ухваленого у справі за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

05.08.2019 року від представника відповідача Іваха Є.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив суд: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 352,40 грн. судового збору, та 8580,00 грн (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят гривень, 00 коп.) судових витрат на професійну правничу допомогу надану Адвокатським об`єднанням «Радник» за Договором про надання професійної правничої допомоги №09/10/18-1 від «09»жовтня 2018 року

Представник відповідача Івах Є.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи з питання ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат провести за його відсутністю.

Представник позивача Багмет Д.С. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

05.12.2018 року представником відповідача Івах Є.В. була надана заява, в якій він просив врахувати, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідачем або його представником буде подано до суду заяву про розподіл судових витрат, разом з відповідними доказами сплати загального розміру судових витрат, які будуть ним понесені у зв`язку з розглядом цієї справи (т.1 ар.с.117-118).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд встановив, що відповідачу надавалася правнича допомога на підставі договору від 09.10.2018 року № 09/10/18-1 про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Радник» в особі заступника керуючого партнера, адвоката Іваха Є.В. (т.2 ар.с.44-46) та додаткового договору до зазначеного договору (т.2 ар.с.37)

Понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у суді становили 8580,00 грн., що підтверджено актом наданих послуг від 26.07.2019 року (т.2 ар.с.48) та квитанціями про оплату (т.2 ар.с.49).

Згідно з описом, що міститься у акті наданих послуг, правнича допомога у суді складалася з: складання заяви про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №207/2529/17; складання заяви по суті - відзиву на позовну заяву у цивільній справі №207/2529/17; складання заяв з процесуальних питань загальною кількістю - 11 шт.; ознайомлення із суттю правових питань ОСОБА_2 , які потребують вирішення у цивільній справі №207/2529/17, та заявленими до ОСОБА_2 вимогами у цивільній справі №207/2529/17; надання клієнтові розгорнутої консультації ОСОБА_2 з приводу можливих судових перспектив виконання предмету Договору; аналізу судової практики судів касаційної інстанції з практики розгляду та вирішення аналогічних справ (Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду); представництво інтересів ОСОБА_2 у Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська у цивільній справі №207/2529/17 (участь представника у судових засіданнях, подання відповідних заяв, тощо) (ар.с.48).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст. 137 ЦПК України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій ст. 137 ЦПК України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст. 137 ЦПК України ).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (Рішення, Конституційний Суд, від 30.09.2009, № 23-рп/2009 "У справі за конституційним зверненням громадянина Івах Є.В. щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII Конституцію України доповнено, зокрема, статтею 131-2 та підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення".

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пунктом 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший).

Отже, наведені положення Основного Закону до 01.01.2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Гарантії дотримання та захисту, зокрема заборону скасування конституційних прав і свобод закріплені у статті 22 Конституції України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, Конституцією України закріплено не лише основні права і свободи людини і громадянина, а й передбачено відповідні конституційно-правові гарантії їх дотримання та захисту, зокрема заборону скасування конституційних прав і свобод, неможливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, крім обмежень певних прав і свобод в умовах воєнного або надзвичайного стану, забезпечення кожному судового захисту його прав і свобод, у тому числі гарантування звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України, та надання при цьому можливості використання будь-яких інших не заборонених законом засобів захисту своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань (частина третя статті 8, частини друга, п`ята статті 55).

Оскільки Основним Законом не допускається звуження змісту та обсягу права кожного на отримання правової допомоги, а вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, підстави обмежувати сторону на відшкодування витрат, понесених на отримання правової допомоги, що була отримана від інших суб`єктів, фахівців у галузі права, ніж адвокат, відсутні.

Відповідно до копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3499 Іваха Є.В. має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 21.11.2017 року № 84 (ар.с.)

Враховуючи, вищевикладене заява представника відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 133, 137, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Доповнити рішення Баглійського районного суду м Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, наступним абзацом:

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд, 1Д на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , суму в розмірі 352,40 грн. судового збору, та 8580,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят гривень, 00 коп) судових витрат на професійну правничу допомогу надану Адвокатським об`єднанням «Радник» за Договором про надання професійної правничої допомоги №09/10/18-1 від 09 жовтня 2018 року.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Суддя І.М. Юрченко