Справа №647/2145/19
Провадження № 2-о/647/76/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Салєхової О.Ю.,

представника заявників - адвоката Ковальчук І.М.,

представника заінтересованої особи Степанової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_3 , заінтересована особа: Бериславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, у якій зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь у них народилася донька - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.06.2018 року, виданого Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

При звернені до органів РАЦС про видачу свідоцтва про народження дитини, з`ясувався той факт, що по наданим ним документам про народження дитини в АР Крим вони не зможуть ні зареєструвати дитину в органах РАЦС, ні отримати допомогу по народженню, так як документи видані ім`ям Російської Федерації, а вони не мають юридичної сили на території України.

В зв`язку з викладеним, просили встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополі АР Крим у подружжя громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Керч АР Крим та громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Керч АР Крим.

Представник заявників адвокат Ковальчук І.М. у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви.

Представник заінтересованої особи Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Вислухавши представників, дослідивши надані докази, що містяться у справі, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь АР Крим народила доньку, та має свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 14.06.2018 року, видане Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, яке свідчить, що вказана дитина народилася саме у заявниці на тимчасово окупованій території України у м.Сімферополь АР Крим. Батьком дитини вказано ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 30.04.2011 року відділом РАЦС реєстраційної служби Армянського міського управління юстиції в АР Крим, громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 30.04.2011 року, після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2 .

Бериславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 16.08.2019 року відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження.

Згідно до роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10 відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження, реєстрації шлюбу може бути встановлений у порядку окремого провадження за умови наявності у минулому актового запису.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У відповідності до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Питання щодо можливості використання як доказів документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасового окуповані території України, вирішується судом з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії(Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження та реєстрації шлюбу особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток приймаються до уваги судом та оцінюваються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи, що дитина народилася у шлюбі, і ОСОБА_1 підтвердив своє батьківство щодо дитини, що заявники не можуть у інший спосіб реалізувати свої права, є підстави в судовому порядку встановити факт народження доньки у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Встановлення факту народження дитини в певний час має для заявників юридичне значення, і необхідно для здійснення належної реєстрації народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополі АР Крим у подружжя громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Керч АР Крим та громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Керч АР Крим.

Рішення суду в частині реєстрації народження підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Р.Волошин