Справа № 202/3533/19
Провадження № 2/202/1683/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтін Г.О.

за участю секретаря - Кишковар Н.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у травні 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2014 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у зв`язку з чим, просила розірвати шлюб.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Відповідно до заяви ОСОБА_1 просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви ОСОБА_2 просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З матеріалів справи судом встановлено, 04 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 193, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 .

У зазначеному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з жовтня 2014 року, сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Спір з приводу поділу майна та місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 81, 89,141, 259-260, 263-264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), зареєстрований 04 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 193 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 768 грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Кухтін