Номер провадження: 22-ц/813/3780/19
Номер справи місцевого суду: 522/4214/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Позивач- ОСОБА_1

Відповідач- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк»

-про визнання недійсними договорів,-

ВСТАНОВИЛА:

11.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом в якому зазначав, що 15 вересня 2008 року сторони уклали кредитний договір № 0 та іпотечний договір за № 4527 .Зазначає, що вказані договори були укладені з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України, так як банком належним чином не було доведено до відома позивача зміст, умови та порядок виконання кредитного договору, наслідки його укладення. В позові зазначено, що договір про надання споживчого кредиту містить несправедливі положення. Стверджує, що кредитні кошти за кредитним договором були надані у національній валюті - гривні та договором не визначені валютні ризики,пов`язані з підвищенням вартості валюти, які покладені тільки на позивача.

Посилаючись на те, що зазначені договори суперечать Закону України «Про захист прав споживачів» та у відповідності вимог ст..203 ч.1 ЦК України, просив суд:

-визнати недійсним кредитний договір № 0 від 15 вересня 2008 року

-визнати недійсним іпотечний договір,посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 4527.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. одеси від 11 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 0 від 15 вересня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі в.о. начальника відділення № 34 ОСОБА_3 .

Визнано недійсним іпотечний договір між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі в.о. начальника відділення № 34 ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстровано реєстрі за № 4527. ( а.с.74-77 т.2).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року заочне рішення приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року скасовано. Призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.( а.с.121).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 0 від 15 вересня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі в.о. начальника відділення № 34 ОСОБА_3 .

Визнано недійсним іпотечний договір між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі в.о. начальника відділення № 34 ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстровано реєстрі за № 4527. ( а.с. 130-134 т.2).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям нового, про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на незаконність,необґрунтованість, ухваленням з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст.288 ч.3 ЦПК України повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.02.2019 року поновлено ПАТ «УкрСиббанк» строк на апеляційне провадження на оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника АТ «УкрСиббанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2018 року - без змін.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.203,215 ЦК України. Зі змісту Договору позивач підтвердив з ознайомленнями умов договору, що свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування.

Одночасно заявник посилається на те, що на розгляд експерта були поставлені питання, що не мають жодного відношення до підстав та предмету позову .В подальшому листом доручив експерту викласти питання на власний розсуд.

Висновки районного суду щодо невідповідності кредитної угоди вимогам законодавства на момент їх укладення матеріали справи не містять. При цьому зазначає, що визначення сукупної вартості погашення кредиту може мати характер орієнтовної суми розрахунку виходячи з того. що позичальником можуть недотримуватись графік погашення кредиту, а тому така умова е є істотною.

Заявник посилається на порушення судом вимог ст.110 ЦПК України так як висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили, оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими ст.89 ЦПК України. Проте судом не було надано належної оцінки висновку експерта .

При цьому заявник посилається на порушення позивачем строків позовної давності , визначеними ст.257 ЦПК України та на те, що суд першої інстанції проігнорував їх заяву про застосування строків позовної давності та не зазначив про це у своєму рішенні.

У відзиві позивач посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що Банком не надано доказів на підтвердження йому інформації щодо всіх умов Договору та отримання від Банку інформаційного листа. З правилами споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» позивач не ознайомлений та не підписував. Умови договору є несправедливими. Договір не містить порядок зміни Договору який би враховував інтереси споживача, не містить порядок припинення Договору, що є суттєвими умовами. Та суперечить в цілому п.8 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не визначені валютні ризики, пов`язані з підвищенням вартості валюти. Висновком експерта підтверджені його доводи, що позичальник ввів його в оману щодо реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту.

Банк приховав від нього повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої вартості кредиту.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15.09.2008 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту за № 0. Відповідно до договору Банк падав позичальнику кредитні кошти в розмірі 99 000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних в строк до 15.09.2016 року .Кредит наданий шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк».

Цільове призначення кредиту - на придбання двокімнатної квартири.

Схема погашення кредиту аиуїтетна. Розмір щомісячного платежу складає 1 260,00 доларів США.

Рахунок для повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за цим договором № 172, відкритий в АТ «УкрСиббанк».

В забезпечення виконання умов Кредитного договору 15.09.2008 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований реєстрі за № 4527. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Позичальник протягом тривалого часу виконував умови Кредитного договору, сплачував щомісячні ануїтетні платежі в валюті кредиту (доларах США), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 144-239).

В зв`язку з неналежним виконанням Кредитного договору рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року в справі № 522/3782/15-ц з ОСОБА_5 на користь АТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 121537,37 дол. США, а також стягнути пеню за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в загальному розмірі 70000 грн. який складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі - 30000,00 гри. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 40000,00 грн. Вирішено питання судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Загальними вимогами, додержання яких с необхідним для чинності правочину (ст. 203 ЦК України) с: зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований па реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином законодавством чітко визначено перелік підстав, за якими правочин визнається недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що укладені договори між сторонами суперечать Закону України « Про захист прав споживачів» та Постанові НБУ № 168 від 10.05.2017

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Натомість, в порушення ст. 263 ЦПК України судом при прийнятті рішення не було належним чином досліджено умови кредитного договору укладеного між сторонами.

Так, п. 7.2 вищевказаного Договору вказано, що підписанням договору позичальник підтверджує, що повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови Договору, права і обов`язки за Договором і погоджується з ними; перед укладенням Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів.

Отже, виходячи зі змісту Договору між сторонами Позивач підтвердив, що він ознайомлений із умовами договору, погоджується із ними, а також надає письмове підтвердження того, що його було ознайомлено зі всією інформацією щодо договору так як підпис позичальника у договір споживчого кредиту є письмовим підтвердженням того, що позичальник у письмовій формі ознайомлений із умовами кредитування, а також свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування.

Суд першої інстанції на звернув уваги, що відповідно до умов п. 7.2 Кредитного договору, підписанням Договору Позичальник підтверджує, що перед укладанням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо невідповідності умов Кредитного договору в цій частині є незаконними та необґрунтованими.

Судова колегія приходить до висновку, що при укладенні вказаного правочину сторони погодили його умови, а позичальник, підписавши договір, засвідчив, що надана їй банком інформація с цілком зрозумілою для нього; перед підписанням договору позичальник отримав інформаційний лист відповідно до статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В матеріалах справи міститься виписка з Кредитного договору, що була надана судовому експерту для дослідження з якої вбачаються суми сплачених Позичальником щомісячних платежів з подальшим їх зарахуванням та погашення процентів та основного боргу. (а.с. 241 том 1 - а.с. 60 том 2)

Частина 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинними документами, які підтверджують надання кредитних коштів, їх сплату та подальше зарахування є саме виписка за Кредитним договором Позичальника.

Відповідно до вимог п. 3.8. Постанови НБУ № 168, в редакції на момент укладання спірного правочину, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору:

-попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач;

-надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Судова колегія звертає увагу, що судж першої інстанції дійшов висновку щодо встановлення відсоткової ставки в кредитному договорі з різницею в 0,03% річних .

Такий висновок районного уду не відповідає обставинам по справі.

Умовами договору передбачено, що кредит надається в строк з 15 вересня 2008 року по 15 вересня 2026 року з ануїтстною схемою погашення кредиту.

Ануїтета схема погашення кредиту застосовується за вибором Позичальника з метою зниження навантаження зі сплати щомісячних платежів шляхом рівномірного їх розподілу протягом дії Кредитного договору.

У висновку судової економічної експертизи судовий експерт зазначив про те, що 18 років, на які наданий кредит, складається з 216 місяців/періодів. Застосовуючи власні формули щодо підрахунку розміру відсоткової ставки за кредитним договором, судовий експерт застосував саме 216 періодів. Однак, експертом допущено помилку так як не було належним чином вивчено та не проаналізовано Графік платежів, що був наданий разом з матеріалами справи (а.с. 11-17).

Так ,відповідно до Графіку платежу перший платіж за кредитним договором необхідно було сплатити в жовтні 2008 року, залишок боргу в серпні 2026 року необхідно було сплатити лише в сумі 293, 76 доларів США (а не 1260,00), а останній місяць графіку - вересень 2026 року також звільнений від платежів. Отже за умови застосування ануїтетної схеми платежу сплата Позичальником кредитних платежів складала 213 періодів.

Таким чином при підрахунку відсоткової ставки експертом допущено помилки, а тому цей висновок не міг бути підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на міркування викладені вище, районний суд поклав в основу висновок судової економічної експертизи яка не стосується предмету доказування, висновок зроблений з грубими порушеннями, а тому не може бути підставою для задоволення заявлених вимог.

За змістом положень ст.11 закону «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на укладення кредитного договору ), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. У договорі про надання споживчого кредиту зазначається в тому числі загальна вартість кредиту для споживача.

Тобто вимоги ст.11 закону «Про захист прав споживачів» на дату укладення оспорюваного договору не передбачали обов`язку банку надати детальне зазначення сукупної вартості кредиту в окремому документі.

Правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168 (набрали чинності 6.06.2007), зобов`язують банки надавати детальну інформацію про сукупну вартість кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. Тобто вона необов`язково має бути викладена як окремий документ.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту , розміру процентної ставки , порядку її нарахування , переліку, розміру й бази розрахунку неустойки ; періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору.

Враховуючи зміст наведених пунктів кредитного договору, ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору обізнаний щодо оплатності кредиту, свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту, що визначається в іноземній валюті-доларах.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позивач був проінформована про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, у зв`язку із чим не можна визнати кредитний договір недійсним .

Доводи позивача про те, що кредит надавався в національній валюту не доведено належними та допустими доказами.

За положеннями ч.5 ст.11, чч.1, 2, 5, 7 ст.18 закону «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем ні в позовній заяві, ні в пояснення не зазначав, які умови договорів він вважає несправедливими, а тому вимоги позивача з цих підстав не можуть бути задоволені.

З врахуванням вищезазначеного судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо недійсності кредитного договору № 0 від 15 вересня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та іпотечного договору за № 4527, що в силу ст.376 ч.1 п. 3,4 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року скасувати та прийняти постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними договорів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( індефікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «УкрСиббанк» ( Код у ) понесені судові втрати - 1653,63 грн.( одна тисяча шістсот п`ятдесят три, 63 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 19.08.2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра