Справа № 346/4677/17
Провадження № 22-ц/4808/8/19
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.

за участю апелянта ОСОБА_1 та його представника-

адвоката Чопея М.М.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду у складі судді Веселова В.М., ухвалене 31 травня 2018 року у м.Коломия, повний текст якого виготовлено 31 травня 2018 року,у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 жовтня 2015 року близько 19.00 год. в с.Печеніжин, Коломийського району відповідач, керуючи саморобним трактором з причіпом без реєстраційного номера, виїжджаючи на вул.Незалежності в смт.Печеніжин з другорядної дороги, порушуючи правила дорожнього руху, не надав переваги в русі водію автомобіля марки «Мазда СХ7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, внаслідок чого допустив зіткнення.

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 26.07.2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2017 року ОСОБА_1 , відповідача по даній справі, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач вказав, що внаслідок таких дій відповідача, він тривалий час лікувався, витративши на лікування відповідно 324000 грн. та 293 000 грн. Крім цього, оплатив медичні послуги в сумі 964 грн. Неправомірними діями відповідача нанесено шкоду його автомобілю, яка складає 576 740,39 грн., а також вартість оцінки автомобіля в сумі 3000 грн. Крім цього, оплата за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці становить 33 700 грн., вартість пошкоджених ноутбука та мобільного телефона становить 45700 грн., а також витрати на правову допомогу представнику, які становлять 306 000 грн. Також позивач вважає, що йому нанесено моральну шкоду, яку оцінює в 300 000грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 1 583 104,39 грн. матеріальної шкоди та 300000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 645440,39 грн., де 576 740,39 грн. - вартість збитку з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, 17 200 грн - вартість пошкодженого телефону, 28500 грн. - вартість пошкодженого ноутбука, 3000 грн. - вартість за проведення оцінки автомобіля, 20 000 грн. моральна шкода.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 6454,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що при поданні апеляційної скарги позивач не оплатив судовий збір та не вказав підстав звільнення його від сплати судового збору. У відповідності до вимог ст.257 ЦПК України суд мав би залишити позовну заяву без розгляду, однак не зробив цього.

Крім того, позивач необгрунтовано включив у ціну позову судові витрати, при цьому відсутній розрахунок сум, що стягуються.

Апелянт вважає, що судом неналежно досліджено обставини справи, а рішення ухвалено на підставі неналежних доказів.

Так, оскаржуваним рішенням з ОСОБА_1 стягнуто 576 740,39 грн. як вартість матеріального збитку з відновлюваним ремонтом, яка зазначена в рахунку №00194 від 11.11.2015р.

За данимим звіту з оцінки матеріального збитку, наданого позивачем, вартість матеріального збитку без врахування ПДВ становить 327 579 грн. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

На арк.11 Звіту ринкова вартість визначена в розмірі 404 800 грн. без ПДВ, а в рахунку № НОМЕР_2 480 616,99 грн. без ПДВ (576 740,39 грн. з ПДВ). Отже, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість і не може бути визначена як розмір шкоди.

Також на аркуші 11 Звіту зазначено, що «калькуляція відновлювального ремонту може складатися без огляду КТЗ тільки за погодженням із замовником оцінки в разі надання ним офіційних документів (завірених копій), у яких визначені обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер його пошкоджень. Калькуляція ремонтно-відновлювальних робіт виконувалась на підставі візуального огляду КТЗ». Однак, калькуляція в матеріалах Звіту відсутня, як і акт дефектовки, на який вказується у Звіті (арк.12).

Посилаючись на вказані обставини, апелянт вважає, що представлений позивачем Звіт не відповідає вимогам пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» від 10.09.2003 року №1440, згідно яких звіт у повній формі повинен містити: додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби інші інформацій джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

У зв`язку із зазначеним, враховуючи положення ст.78 ЦПК України, Звіт з оцінки матеріальнго збитку разом із додатками є недопустимим доказом і не може братись судом до уваги.

Апелянт не погоджується з рішенням суду і в частині стягнення з нього вартості пошкодженого телефона у розмірі 17 200 грн., оскільки наданий у підтвердження акт технічного стану виробу складений по заяві замовника 23.11.2015 року, не містить інформації про те, що замовником є ОСОБА_2 , а також не підтверджує пошкодження під час ДТП саме оглянутого телефону.

Необгрунтованим також є стягнення з відповідача вартості пошкодженого ноутбука у розмірі 28 500 грн., оскільки позивач не надав жодного документального підтвердження завданих збитків. Надана в підтвердження видаткова накладна від 24.10.2015 року засвідчує передачу товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, проте не є розрахунковим документом, не підтверджує ні прав власності ОСОБА_2 на ноутбук, ані факту його пошкодження під час ДТП.

Також апелянт не погоджується із рішенням суду в частині стягнення з нього 20 000 грн. моральної шкоди, оскільки вважає, що така не доведена.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України іншими учасниками справи не подавався.

Ухвалами Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.07.2018 року та 13.07.2018 відкрито апеляційне провадження №22-ц/779/1885/2018 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року та призначено до розгляду в Апеляційному суді Івано-Франківської області.

Згідно до абзацу третього пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пункту 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України справу за єдиним унікальним номером №22-ц/779/1885/2018 04.10.2018 року передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв`язку із ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області. Апеляційному провадженню присвоєно №22-ц/4808/16/18, у 2019 році провадженню присвоєно № 22-ц/4808/8/19.

В силу дії ч.1 ст.351 ЦПК України, судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі вищенаведених положень законодавства апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року підлягає розгляду Івано-Франківським апеляційним судом.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі , просили її задоволити.

Позивач скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні за безпідставністю.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи Посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 26 жовтня 2015 року близько 19.00 год. в с.Печеніжин, Коломийського району, відповідач керуючи саморобним трактором з причіпом без реєстраційного номера, виїжджаючи на вул.Незалежності в смт.Печеніжин з другорядної дороги, порушуючи правила дорожнього руху, не надав переваги в русі водію автомобіля марки «Мазда СХ7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, внаслідок чого допустив зіткнення.

По даному факту складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 26 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2017 року, відповідача ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, однак в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі було закрито, (а.с.7-9, 10-12).

Згідно представленого позивачем Звіту з оцінки матеріального збитку № КТ-15112015/01 легкового автомобіля MAZDA CX-7,2008 р.в., виконаного оцінювачем ТОВ «Віконт-консалтинг» вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля під час ДТП, становить 327 579 грн. (а.с.29-30), а з відновлювальним ремонтом - 576740,39 грн. (експерт ОСОБА_3 ), (а.с.36).

Згідно рахунку-фактури №150610/01 від 15.11.2015 року вартість послуг з оцінки пошкодженого автомобіля становить 3000 грн (а.с.47).

Позивачем також заявлено вимогу про відшкодування вартості мобільного телефона Iphone 6 та ноутбука Dellу розмірі 45700 грн.

На підтвердження завданої шкоди позивач надав суду Акт технічного стану виробу мобільного телефону Iphone 6 із заявленою несправністю не включається. Із змісту Акта вбачається, що при проведенні діагностики заявлений дефект підтвердився на платі СВ виявлено численні тріщини. В результаті створених дефектів, мобільний телефон відновленню не підлягає. На момент проведення діагностики середня вартість нового мобільного телефону Iphone 6 складає 17 200 грн. (а.с.48,49).

На підтвердження завданої шкоди пошкодженням ноутбука Dell позивачем надано видаткову накладну №Ком-000022 від 24.10.2015 року, із змісту якої вбачається, що одержувачем є ОСОБА_2 , ціна ноутбука 28 500 грн. (а.с.50).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 у встановленому порядку був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу ОСОБА_2 було завдано матеріальної та моральної шкоди. Стягуючи з відповідача вартість збитку з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.1166,1187 ЦК України та даних представленого позивачем Звіту з оцінки матеріального збитку, згідно якого розмір збитку оцінено у 576 740,39 грн. та додатково 3000 грн. вартість послуг з оцінки пошкодженого автомобіля. Крім того, суд стягнув з відповідача 17 200 грн. збитку за пошкодження телефона та 28 500 грн.- за пошкодження ноутбука, які згідно свідчень допитаних у судовому засіданні свідків, були в салоні автомобіля позивача та отримали пошкодження внаслідок ДТП.

При стягненні з відповідача 20 000 грн. моральної шкоди, суд керувався ст.ст.22,1167 ЦК України, та взяв до уваги те, що внаслідок травм, отриманих під час ДТП, позивач перебував у пригніченому стані, що призвело до розладу стосунків у його родині. У зв`язку з тривалим лікуванням, позивач був позбавлений нормальних життєвих зв`язків, не міг займатися роботою, оскільки проходив реабілітаційний період після операцій.

В частині відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 рішення суду сторонами не оскаржується, а тому законність і обґрунтованість його колегією суддів не перевіряється.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, цивільним законодавством встановлено абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок заподіювача такої шкоди.

Водночас ЦПК України, як процесуальним законом, визначено порядок встановлення обставин та порядок доведення певних фактів на засадах змагальності сторін.

Однак при вирішенні спору суд першої інстанції неповно дослідив обставини у справі та повважав встановленими ті, які фактично не доведено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000895 від 29.10.2015 року, витребуваного ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.09.2018 року у Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області за фактом ДТП в смт.Печеніжин Коломийського району за ч.1 ст.286 КК України, а саме з Додатку до Протоколу про адміністративне правопорушення та схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 26.10.2015 року, внаслідок вказаного ДТП транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав такі видимі (зовнішні) пошкодження: деформація передньої частини автомобіля, а саме переднє праве та ліве крило, кришка капота, передній бампер, розбита передня права та ліва фара, вітрове скло.

Постановою старшого слідчого відділення Коломийського віділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 22.11.2016 року кримінальне провадження закрито за ч.1 п.2 ст.287 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України в діях ОСОБА_1

Водночас за клопотанням апелянта, яке не було вирішено в суді першої інстанції, апеляційним судом було витребувано інформацію та згідно листа управління патрульної поліції в Івано-Франківській області від 21.08.2018 року встановлено, що згідно даних підсистеми «ДПС» НАІС за участю транспортного засобу MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано дві дорожньо-транспортні пригоди, які мали місце 17.10.2015 року в м.Львів на перехресті вул. Любінська Виговського та 26.10.2015 року на автодорозі С090702 «Коломия-Печеніжин» 7км+800м (том-1, а.с.245).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.10.2018 року та листом витребувано від Управління патрульної поліції у Львівській області та Личаківського районного суду м.Львова для огляду у судовому засіданні матеріали щодо участі у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце - 17.10.2015 року в 15.00год. в м.Львові, вул. Любінська-Виговського, з участю автомобіля марки «Мазда СХ7»,2008р.в.,об`єм двигуна 2261куб.см.VIN- НОМЕР_3 червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та справу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів адміністративної справи №463/5384/15-п (провадження №3/463/928/15), а саме із постанови Личаківського районного суду м.Львова від 26.10.2015 року, вбачається що 17.10.2015 року (за 10 днів до ДТП, яка сталася 26.10.2015 року ) мала місце ДТП за участю транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 за таких обставин.

ОСОБА_4 17.10.2015 року о 15 год.00 хв на перехресті вул.Любінська-Виговського в м.Львові, керуючи автомобілем марки «Nissan Murano» р.н. НОМЕР_4 , повертаючи ліворуч, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обставновки, відповідно не відреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 , завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п.п.1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України. В суді ОСОБА_4 факт вчинення правопорушення визнав.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, предбаченого ст.124 КУпАП (том-2, а.с.40).

Із схеми місця ДТП, яка сталася 17.10.2015 року в м.Львів за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , вбачається, що внаслідок вказаного ДТП транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав такі видимі (зовнішні) пошкодження: капот, передній бампер, ліва сторона, тріснуті дві фари ліві, загнуті дві ліві дверки і заднє крило, тріснутий радіатор, омивач фари розбитий, задній лівий диск тріснутий, ліве заднє крило (том-2, а.с.35).

Таким чином, в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено факт вчинення ДТП за участі автомобіля позивача до події, яка є предметом дослідження в даній справі, внаслідок якої автомобіль отримав пошкодження.

У засіданні апеляційного суду на запитання суду позивач ОСОБА_2 підтвердив факт такої події та пояснив, що дійсно його автомобіль потрапив у ДТП 17.10.2015 року.

Однак доводи апелянта щодо відсутності його вини, оскільки автомобіль уже було пошкоджено вважає безпідставними, оскільки автомобіль після ДТП 17.10.2015 року було відремонтовано і станом на момент другої ДТП 26.10.2015 року автомобіль уже не мав пошкоджень.

Будь-яких доказів здійснення ремонту за наслідком ДТП 17.10.2015 року позивач не представив. Суду пояснив, що документи не збереглися.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1,3,4,5 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається зі Звіту з оцінки матеріального збитку № КТ-15112015/01 легкового автомобіля MAZDA CX-7,2008 р.в., виконаного оцінювачем ТОВ «Віконт-консалтинг» вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля під час ДТП, становить 327 579 грн. (а.с.29-30), а з відновлювальним ремонтом - 576740,39 грн. (експерт Прозоровський ОСОБА_5 ).

Враховуючи встановлення апеляційним судом, що транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень у двох ДТП підряд з незначним проміжком часу (17.10.2015 року та 26.10.2015 року), а позивач не надав суду доказів про те, що після ДТП 17.10.2015 року автомобіль було відремонтовано, з метою встановлення розміру завданої шкоди саме відповідачем ОСОБА_1 у другій ДТП, апеляційним судом на виконання положень ч.5 ст.12 ЦПК України вирішено призначити у справі судову авто-товарознавчу експертизу.

15.03.2019 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з неповною оплатою послуг експерта (том-2, а.с.77-78).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.03.2019 року провадження у справі відновлено.

З метою надання пояснень щодо Звіту з оцінки матеріального збитку № КТ-15112015/01, апеляційним судом викликано оцінювача ОСОБА_3 у судове засідання, яке було призначено на 24.04.2019 року (том-2,а.с.92).

В судове засідання оцінювач Прозоровський О.В. не з`явився.

З цього приводу стороною відповідача заявлено клопотання щодо призначення у справі авто-товарознавчої експертизи з переліком питань визначених судом попередньо, оскільки за неявки в судове засідання оцінювача, за наявного Звіту про оцінку об`єктивно встановити розмір спричиненої шкоди неможливо. Експертизу просили доручити Львівському НДІ судових експертиз, витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.05.2019 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

Проведення експертизи доручено Львівському НДІ судових експертиз. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 Позивача ОСОБА_2 зобов`язано допустити уповноваженого працівника експертної установи експерта для проведення огляду до автомобіля «Мазда СХ7» реєстраційний номер НОМЕР_1 та надати автомобіль для огляду. Провадження у справі зупинено (том-2, а.с.103-105).

12.07.2019 року на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення від Львівського НДІ судових експертиз про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з відсутністю оплати експертизи та об`єкта дослідження (том-2, а.с.133).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.07.2019 року провадження у справі відновлено.

Таким чином, двічі призначена судом авто-товарознавча експертиза не була проведена внаслідок ухилення позивача та відповідача від вчинення дій, необхідних для її виконання.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76).

Статтями 77,78,79,80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).

За змістом наведених норм доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Отже, мета доказування - з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок з доказування.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. (Постанова Верховного Суду від 23.05.2018, № 192/2761/14|61-4724св18).

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року).

В спірному випадку, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України судовим рішенням доведено вину відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 26.10.2015 року, а відтак він є відповідальним за шкоду спричинену внаслідок його дій і зобов`язаний її відшкодувати.

Доведення розміру шкоди покладається на позивача, тоді як відповідач вправі спростовувати розмір такого в спосіб визначений процесуальним законом.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В обгрунтування розміру матеріального збитку з відновлювальним ремонтом автомобіля позивач надав суду Звіт з оцінки матеріального збитку від 11.11.2015 року.

Апеляційний суд вважає, що заявлена позивачем та стягнута судом на підставі Звіту з оцінки матеріального збитку від 11.11.2015 року вартість матеріального збитку з відновлювальним ремонтом на суму 576740,39 грн., завданого позивачу пошкодженням автомобіля під час ДТП від 26.10.2015 року, є необ`єктивною та недоведеною .

Як зазначалося вище згідно Додатку до Протоколу про адміністративне правопорушення та схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 26.10.2015 року (з вини ОСОБА_1 ), внаслідок вказаного ДТП транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав такі видимі (зовнішні) пошкодження: деформація передньої частини автомобіля, а саме переднє праве та ліве крило, кришка капота, передній бампер, розбита передня права та ліва фара, вітрове скло.

В той же час із схеми місця ДТП, яка сталася 17.10.2015 року в м.Львів за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , вбачається, що внаслідок вказаного ДТП транспортний засіб MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав такі видимі (зовнішні) пошкодження: капот, передній бампер, ліва сторона, тріснуті дві фари ліві, загнуті дві ліві дверки і заднє крило, тріснутий радіатор, омивач фари розбитий, задній лівий диск тріснутий, ліве заднє крило (том-2, а.с.35).

Тобто, у першій ДТП 17.10.2015 року пошкоджень зазнала частково передня частина та ліва сторона автомобіля позивача, а в другій ДТП 26.10.2015 року тільки передня частина автомобіля.

Разом тим, за змістом Звіту про оцінку вбачається, що до таблиць пошкоджень та робіт оцінювачем включено і пошкодження понесені внаслідок ДТП 17.10.2015 року і від ДТП- 26.10.2015 року.

Зокрема, як вбачається зі Звіту з оцінки матеріального збитку № КТ-15112015/01 легкового автомобіля MAZDA CX-7,2008 р.в., а саме з Розрахунку вартості здійсненого оцінювачем (а.с.23-25), ним включено для визначення вартості відновлювального ремонту запчастини і роботи для відновлення як передньої частини автомобіля, так і його лівої сторони,(як-то крило переднє ліве, панель передніх дверей лівих, підсилювач решітки радіатора, диск колісний, решітка радіатора, крило переднє ліве, панель передніх лівих дверей, панель задніх лівих дверей, ракал задніх дверей, радіатор кондиціонера, радіатор охолодження, фара ліва корпус, трубка форсунок омивач фар та ін.) що з огляду на перелік пошкоджень викладених у двох протоколах про адміністративне правопорушення вказує на включення оцінювачем у суму 576740,39 грн. пошкоджень отриманих автомобілем як у ДТП 17.10.2015 року так і у ДТП 26.10.2015 року.

За наведених обставин вартість матеріального збитку визначеного оцінювачем в сумі 327 579 грн. та вартість відновлювального ремонту на суму 576740,39 грн. не можуть братися до уваги судом при визначенні розміру шкоди, завданої відповідачем ОСОБА_1 у ДТП від 26.10.2015 року.

Враховуючи факт ухилення позивача та відповідача від проведення судової авто-товарознавчої експертизи, на меті якої було визначення фактичного розміру матеріального збитку саме в ДТП 26.10.2015 року, беручи до уваги право потерпілого на відшкодування реальної шкоди за рахунок винної особи, керуючись положеннями ст.ст.2,89,110,109 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне визначити матеріальний збиток, який спричинено позивачу внаслідок ДТП 26.10.2015 року, що складається з вартості запчастин та робіт необхідних для відновлення автомобіля, виходячи з даних про пошкодження автомобіля, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 26.10.2015 року (з вини ОСОБА_1 ), а саме: деформація передньої частини автомобіля, а саме переднє праве та ліве крило, кришка капота, передній бампер, розбита передня права та ліва фара, вітрове скло з розмежуванням пошкоджень отриманих автомобілем в ДТП 17.10.2015 року.

При цьому, за основу при визначенні розміру шкоди судом беруться дані із додатку Розрахунку вартості до Звіту з оцінки матеріального збитку № КТ-15112015/01 від 11.11.2015 року та Додатків до нього - Рахунків № 00194 щодо вартості запчастин та робіт на відновлення елементів автомобіля, які були пошкоджені у ДТП від 26.10.2015 року (том-1, а.с.32-36):

Запчастини (вартість в грн.):

- бампер передній 10064,75

- решітка бампера 3102,70

- оправа протитуманки ліва 1584,29

- оправа протитуманки права 1452,53

- рамка оправи права 1781,29

- рамка оправи ліва 1756,98

- бризговик бампера ліва 882,65

- бризговик бампера прав 882,0

- підсилювач перед бампера 14429,38

- капот 12587,96

- петля капота права 590,35

- петля капота ліва 607,62

- замок капота 1388,52

- скло лобове 16 536,86

- подушка безпеки водія 23 320,33

- подушка безпеки пасажира 42582,78

- фара ліва корпус 23988,20

- корпус фари правої 24377,08

- лампочка фари 700,0

- лампочка фари ксенон 5486,48

- блок управ ксенона 25999,76

- підфарник правий 4448,44

- підфарник лівий 4448,41

- протитуманка права 4332,65

- протитуманка ліва 4332,65

- кронштейн протим правий 357,24

- кронштейн протим лівий 392,08

- форсунка омив фари права 7695,67

- форсунка омив фари ліва 7695,67

Всього за запчастини: 247 805,40 грн.

Роботи (вартість в грн.):

- бампер передній, зняття і установка 400,0

- розбирання-збирання бампера 500,0

- зняття-установка підкрильників передніх 640,0

- зняття-установка протитуманних фар 400,0

- зняття-установка фар 400,0

- зняття-установка капота 200,0

- петлі капота- заміна 320,0

- заміна вітрового скла 1000,0

- зняття-установка підсилювача бампера 600,0

- встановлення-зняття на стенд 700,0

- усунення перекосу моторного відсіку 1600,0

- ремонт крила переднього 400,0

- розбірно-складальні роботи 1400,0

- слюсарні роботи 1000,0

- зварювальні роботи 600,0

- бампер передній фарбування 700,0

- капот-фарбування 1200,0

- крило переднє малярка 800,0

- розхідні матеріали та фарба 9000,0

- антикорозійна обробка часткова 500,0

- подушка SRS-заміна 1200,0

Всього за роботи: 23 760,0 грн.

Отже, сума матеріального збитку, завданого автомобілю MAZDA CX7 д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка мала місце 26.10.2015 року, і яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 становить 271 565,40 грн. (247 805,40 грн. + 23760,0 грн.).

Щодо відшкодування шкоди вартості пошкодженого телефону ноутбука на суму 17 200 грн. та 28500 грн. відповідно, то апеляційний суд погоджується з аргументами апелянта щодо недоведеності позивачем факту спричинення такої шкоди саме внаслідок ДТП, яка мала місце 26.10.2015 року.

Зокрема, представлені позивачем докази не підтверджують об`єктивно, як сам факт пошкодження наведених приладів внаслідок ДТП, так і не підтверджують розмір спричиненої шкоди та причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненою шкодою. Будь-які докази з цього приводу у справі відсутні. Посилання суду на покази свідків, як докази таких обставин, неналежні.

Апеляційний суд вважає обгрунтованим рішення суду в частині стягнення з відповідача коштів за проведення оцінки автомобіля у розмір 3000,0 грн. (вартіть якої підтверджено Рахунком-фактурою від 15.11.2015 року) та 20 000 грн. моральної шкоди, оскільки такі доведено матеріалами справи.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Із змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань, тяжкість спричинених їй травм, необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя, та з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості збитку з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, відшкодування вартості пошкодженого телефону та ноутбука з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 жовтня 2015 року в с.Печеніжин, Коломийського району, в розмірі 271 565 грн. 40 коп. та про відмову у задоволенні вимог про стягнення 17 200 грн - вартості пошкодженого телефону та 28500 грн. - вартості пошкодженого ноутбука. Рішення суду в частині стягнення з відповідача вартості оцінки автомобіля у розмірі 3000,0 грн. та моральної шкоди на суму 20 000,0 грн. слід залишити без змін.

Питання розподілу судових витрат апеляційний суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2018 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості збитку з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, відшкодування вартості пошкодженого телефону та ноутбука скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (

АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 жовтня 2015 року в с.Печеніжин, Коломийського району, в розмірі 271 565 грн. 40 коп (двісті сімдесять одна тисяча п`ятсот шістдесять п`ять гривень сорок копійок) .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 17 200 грн - вартості пошкодженого телефон та 28500 грн. - вартості пошкодженого ноутбука відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_5 )на користь держави 1376,0 грн. судового збору,у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

Стянути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) 6624,0 грн. судового збору на користь держави,у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_5 ) 5615,30 грн. судового збору, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.