Справа № 459/2776/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/216/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Львів

Справа № 459/2776/16-ц

Провадження № 22-ц/811/216/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних cправ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Симець В.І.

за участі ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2018 року у складі судді Новосад М.Д.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», Приватного підприємства «ОДА», з участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степанчук Ірини Степанівни, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», Приватного підприємства «ОДА», з участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степчук Ірини Степанівни, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки від 25.05.2007 року та договору від 31.12.2009 року недійсним - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Зазначає, що суд визнав обґрунтованими її позовні вимоги по суті спору проте відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Вважає, що судом безпідставно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин, а відтак оскаржуване рішення не відповідає вимогам матеріального права, а викладені висновки дійсним обставинам справи.

Вказує, що суд може застосувати строк позовної давності, як підставу для відмови в позові, лише тоді, коли стороною у справі заявлено про необхідність застосування спливу позовної давності при вирішенні спірних правовідносин. Заяви про застосування до спірних правовідносин спливу строку позовної давності, до винесення судом оскаржуваного рішення, від жодної з сторін не поступало.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити по суті спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримку та заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає що судове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2018 року відповідає зазначеним вимогам.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 25.05.2007 р. закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Притбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДА» ) укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній (іпотекодавець) передав ПАТ КБ «Притбанк» (іпотеко держателю) предмет іпотеки: нежитлове приміщення, загальною площею 224,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . Нерухоме майно - предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. та зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1227.

Як вбачається із договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 25 травня 2007 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. за реєстром 1227, 31 грудня 2009 року між приватним підприємством «ОДА» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено такий договір, згідно якого «пункт 2 «предмет договору» замінено в наступній редакції: 2. За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором №Є/V 335 від 24 травня 2007 року (далі - Кредитний договір),з: - повернення кредиту у сумі 120000,00 (сто двадцять тисяч) доларів США, що надається у формі кредитної угоди, на термін 144 (сто сорок чотири) місяці до 26 травня 2019 року; в «Юридичні адреси та реквізити сторін» внести зміни: ПП «ОДА», Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка,20, в особі директора ПП «ОДА»; в тексті договору слова ТзОВ «ОДА» замінити на слова ПП «ОДА»; інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними в цілому разом з даним договором про внесення змін свої зобов`язання».

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги, а саме в частині пропуску строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Тлумачення ч.1 та 5 ст. 261 ЦК України свідчить про те, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог. Вимога про визнання правочину недійсним відрізняється від вимоги про виконання зобов`язання не лише по суті, а й моментом виникнення права на захист. Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Натомість для вимоги про виконання зобов`язання початок перебігу позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов`язання. Тому положення ч.5 ст. 261 ЦК України застосовуються до вимог про виконання зобов`язання, а не для вимог про визнання правочину недійсним.

Таким чином, початком перебігу позовної давності для вимог про визнання договору іпотеки недійсним є день укладення оспорюваного договору, тобто, перебіг позовної давності у даній справі розпочався з 25.05.2007 року.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-75цс 15.

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним 07.10.2016 року.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

08 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» подали до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому окрім іншого заявили суду про пропуск строку позовної давності, як самостійної підстави для відмови в позову. (а.с. 138 зворот)

Враховуючи наведене, покликання апелянта на те, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин строк позовної давності без заяви жодної із сторін є безпідставними та спростовується вищенаведеним.

А відтак суд першої інстанції вірно, з врахуванням ч.4 ст. 267 ЦК України відмовив в задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним, за спливом позовної давності, про застосування якої письмово заявлено Пат КБ «Приватбанк».

Отже, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи, а тому оскаржуване рішення суду належить залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2018 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 cерпня 2019 року

Головуючий

Судді