РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І. І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: - Кобеляцька міська рада Полтавської області.,

- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцької міської ради Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 16 січня 2019 року звернулась до суду із позовом про визнання права власності на 4/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю, зазначивши, що у 1983 році між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Під час шлюбу, 30 квітня 1985 року укладено договір купівлі-продажу 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . 21 липня 1987 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхав проживати в с. Новий Калкаїв Семенівського району Полтавської області, де у 1992 році помер. Спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не приймав. ОСОБА_1 з 1983 року постійно, безперервно проживає у вище вказаному домоволодінні, а тому прохає суд визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_2 .

Позивач, ОСОБА_1 , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримала свої позовні вимоги.

Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавської області, будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак міський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Рішення прохає прийняти на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав суд розглянути справу без його участі. Позов визнав.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18 червня 1983 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який 21 липня 1987 року розірвано (а.с.9).

6 листопада 1987 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с.7,15).

30 квітня 1985 року ОСОБА_3 придбав 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Рішенням 3 сесії сьомого скликання Кобеляцької міської ради Полтавської області від 18.06.2016 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.14).

На день смерті. ОСОБА_3 проживав разом із батьками, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

04 листопада 2008 року, тобто після визначеного законом строку для прийняття спадщини, ОСОБА_9 подав до Семенівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер (а.с.38).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_2 (а.с.57).

ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували їх родинні зв`язки.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування у шлюбі із ОСОБА_3 набули право власності на будинок АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за останнім, та після розірвання шлюбу продовжила самостійно проживати в даному будинку та утримувати його. Це зокрема вбачається із довідок ПАТ по гаопостачаню та газифікації «Полтавагаз» (а.с.21), ПАТ «Полтаваобленерго» (а.с.22), договору про надання послуг з посатчання холодної воли (а.с.24).

Крім цього, після смерті ОСОБА_3 спадкоємці на дане майно не претендують та навіть подавали заяву про відмову від даної спадщини.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 понад 10 років добросовісно та безперервно володіє та користується набутим майном, а тому за нею слід визнати право власності на домоволодіння за набувальною давністю.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, статтями 328, 344, ЦК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кобеляцької міської ради Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності, за набувальною давністю, на 4/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Суддя