Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3467/17 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 18 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/3467/17 за позовом Житомирського державного університету імені Івана Франка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Галасюка Р.А. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року Житомирський державний університет імені Івана Франка звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову вказував, що 14.08.2015 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та ОСОБА_1 був укладений договір № 428 про навчання з 01.09.2015 по 30.06.2017 рік. Відповідач був зарахований на навчання до університету з 01.09.2015 відповідно до наказу №220 К (ос) від 14.08.2015 і навчався до 31.08.2016, після чого був відрахований за невиконання навчального плану та порушення умов договору, згідно з наказом № 253-К (ос) від 31.08.2016 року. Відповідно до п. 4.3 вищевказаного договору відповідач повинен був внести плату за навчання до 01 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр навчального року. За період навчання відповідач повинен був внести на рахунок університету згідно договору 16120 грн. Оскільки ОСОБА_1 отримував освітні послуги лише до 31.08.2016, нарахування за навчання складає 8060 грн. За весь період навчання відповідач сплатив лише 4030 грн. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання, що станом на 31.08.2016 складає 4 030 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2018 року позов Житомирського державного університету імені Івана Франка задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житомирського державного університету імені Івана Франка заборгованість по оплаті за навчання, що складає 4 030 грн та 1 600 грн витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судове засідання від 09.11.2019, на якому було ухвалено оскаржуване рішення, було проведено без її участі, як представника відповідача, без повідомлення про час та місце розгляду справи. Відповідач навчався тільки у першому семестрі 2015 - 2016 навчального року, у другому семестрі з 23.05.2016 по 01.06.2016 відповідач не відвідав жодного заняття, не приймав участь в заліково-екзаменаційній сесії, що свідчить про неотримання відповідачем у другому семестрі освітньої послуги, а отже стягнення з нього 4030 грн за неотримані послугу є безпідставне. Відповідач у термін до 01.02.2016 не сплатив за навчання у другому семестрі, як того вимагає п.3.1 договору про освітні послуги, та вважав себе відрахованим за несплату.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.08.2015 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка в особі ректора Сауха П.Ю. (далі - виконавець) та ОСОБА_1 (далі - замовник) укладено договір № 428 про надання освітніх послуг (навчання, підготовки, перепідготовки).

Відповідно до п.1.1. виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання, (підготовку, перепідготовку), а саме: ОСОБА_1 за заочною формою навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом/спеціальністю 6.020204 Музичне мистецтво на факультеті/ в інституті ННІ педагогіки з 01.09.2015 по 30.06.2017 (або до дати відрахування з навчального закладу у зв`язку із закінченням навчання, підготовки, перепідготовки, у разі надання академічної відпустки замовнику (студенту).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 4 030 грн., що є вартістю за навчання по 31 серпня 2016 року.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених частиною першою ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час відрахування відповідача, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Відповідно до п.3.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послуг в розмірах та у строки, що встановлені цим договором.

Згідно п.4.2. договору загальна вартість освітньої послуги становить 16 120 грн.

Замовник вносить плату готівкою або безготівково до 01 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр навчального року (п.4.3. договору).

Відповідно до п.4.4. договору починаючи з третього семестру, необхідну плату за навчання замовник вносить за місяць до початку семестру, не пізніше 01 вересня за осінній семестр та не пізніше 01 лютого за весняний семестр.

У випадку неподання студентом особистої заяви про відрахування з університету за будь-яких причин університет продовжує нараховувати студентові плату за навчання (п.4.10. договору).

Згідно п.6.1. договору дія договору припиняється у разі відрахування замовника-фізичної особи з навчального закладу згідно з законодавством, зокрема, за невиконання навчального плану.

Відповідно до витягу з наказу №220 К (ос) від 14 серпня 2015 року зараховано ОСОБА_1 студентом першого курсу заочної форми навчання 6.020204 Музичне мистецтво факультету/ ННІ педагогіки.

Згідно витягу з наказу Житомирського державного університету імені Івана Франка №253- К (ос) від 31.08.2016 відраховано ОСОБА_1 з 31 серпня 2016 року за невиконання навчального плану та порушення умов договору.

З довідки про наявну заборгованість по оплаті за навчання ОСОБА_1 перед Житомирським державним університетом імені Івана Франка №1/278 від 25.04.2017 вбачається, що студент навчався в університеті з 01.09.2015 по 31.08.2016. Термін навчання складає 1 навчальний рік, за цей період йому нараховано 8 060 грн. З нарахованої суми сплачено 4 030 грн. Сума заборгованості становить 4 030 грн за 5 місяців (лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016).

За наведених обставин, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню вартість навчання згідно з умовами укладеної між сторонами угоди від 14 серпня 2015 року в розмірі, заявленому позивачем в сумі 4 030 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 у 2 семестрі ( з 01.01.2016 по 31.08.2016) занять не відвідував, заліково-екзаменаційну сесію за 2 семестр не здавав на правильність судового рішення не впливає, оскільки з навчального закладу відповідач був відрахований з 31 серпня 2016 року за невиконання навчального плану.

Крім того, відповідно до п.4.10 договору у випадку неподання студентом особистої заяви про відрахуваня з університуту за будь-яких причин, університет продовжує нараховувати студентові плату за навчанння.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 звертався до позивача з письмовою заявою про відрахування його з університету з 01 січня 2016 року. У визначеному законом порядку п. 4.10 договору не визнаний недійсним.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, тому питання розподілу судових витрат не вирішується.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 13 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді