22.07.2019 Справа № 363/889/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником підприємству,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач, перебуваючи з ТОВ «Комплекс Агромарс» у трудових відносинах, 20 листопада 2015 року на службовому автомобілі ISUZU NQR 71, який належить позивачеві, допустив порушення Правил дорожнього руху України і здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди 12 січня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Рішенням Апеляційного суду Київської області з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 121 337 грн. 93 коп. Просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 4 258 грн. 81 коп. та покласти на нього витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач звернувся до суду про розгляд справи за його відсутності, 20 серпня 2018 року направив суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявленого позову. Зазначив, що з позивачем не перебуває у трудових відносинах з 14 квітня 2016 року, тому вважає, що довідка № 63 від 21 лютого 2018 року з середнім розміром заробітної плати 4258 грн. 81 коп. не підтверджується загальним правилом розрахунку середньомісячної заробітної плати затвердженої постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Разом з тим, позивач з ним не уклав договір про повну матеріальну відповідальність. Тому посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу наявності протиправної його поведінки, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, що настала просив відмовити в задоволенні даного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , у період з 21 лютого 2014 року по 14 квітня 2016 року перебував з ТОВ «Комплекс Агромарс» у трудових відносинах, що підтверджується наказом про прийняття на роботу № 157 КА/к-п та наказом про звільнення № 377КА/к-з.

Для виконання службових обов`язків позивачем був ввірений відповідачу службовий автомобіль ISUZU NQR 71 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Комплекс Агромарс».

20 листопада 2015 року відповідач на службовому автомобілі ISUZU NQR 71 д.н.з. НОМЕР_1 допустив порушення Правил дорожнього руху України і здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, яка набрала законної сили ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 121 337 грн. 93 коп., судовий збір у розмірі 2 547 грн. 67 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 690 грн.

27 березня 2017 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 02 березня 2017 року у справі №363/3984/16-ц позивачем сплачено ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 121 337 грн. 93 коп.

Зазначене підтверджується платіжним дорученням № 2326 від 27 березня 2017 року.

Згідно довідки ТОВ «Комплекс Агромарс» від 21 лютого 2018 року № 63 станом на 01 листопада 2015 року середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 4 258 грн. 81 коп.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права.

Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

З роз`яснень даних у абз. 3 п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що заявлені вимоги позивача доведені та підтверджені належними доказами.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом, судовими рішеннями, які набрали законної сили, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Комплекс Агромарс», та керуючи автомобілем на відповідній правовій підставі допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду.

Суд доходить висновку про необхідність покладення на відповідача матеріальної відповідальності за заподіяну ним шкоду, оскільки позивачем надані належні докази на підтвердження, того, що відповідачем, як працівником завдано пряму дійсну шкоду і наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу наявності протиправної його поведінки, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, що настала та те, що позивач з ним не уклав договір про повну матеріальну відповідальність є безпідставними та необґрунтованими, що спростовуються матеріалами справи та їм не відповідають.

Крім того суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які слід стягнути з відповідача.

Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» на відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 4 258 грн. 81 коп., а також судовий збір в розмірі 1 762 грн., а всього 6 020 (шість тисяч двадцять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ТОВ «Комплекс Агромарс», заходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Роздольненським РВ ГУ МВС України в Криму 09 січня 2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя