Справа № 642/6007/16-ц
Провадження № 2/642/43/19
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2019 року Ленінськийрайонний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання- Конєвої А.О.,

розглянувши в порядку загальногопозовногопровадження у відкритому судовому засіданні в приміщенніЛенінського районного суду м. Харковацивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Ленінськийрайонний у містіХарковівідділдержавноїреєстраціїактівцивільного стану Головного територіальногоуправлінняюстиції у Харківськійобласті про виключеннявідомостей про померлу особу, як батька з актового запису про народженнядитини, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Ленінський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області про виключення відомостей про померлу особу, як батька, з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 09.01.1988 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у палаці одружень «Дзержинський» було укладено шлюб за актовим записом № 50, що підтверджується довідкою № 2013 від 11.08.1992 року.

У шлюбі у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 народилась дитина - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 01.02.1989 року.

18.12.1991 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 було розірвано за актовим записом № 592, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 28.07.1992 року, виданого Виконавчим комітетом Ленінської райради народних депутатів м. Харкова та довідкою № 2013 від 11.08.1992 року.

Позивачу відомо, що у вересні 1994 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ,було укладено шлюб, в якому у них народилися діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 27.10.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції.

Позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 народила дитину - ОСОБА_8 , батьком якої в свідоцтві про народження було записано померлого ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

08.12.2015 року у Другій Харківській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу за № 603/2015, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.12.2015 року виданого Другою Харківською нотаріальною конторою.

Спадкування відбувається за законом, а спадкоємцями першої черги є батьки спадкодавця: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дві дочки від другого шлюбу ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), а також новонароджений - ОСОБА_8 .

Посилаючись на те, що його батько не міг знати, що буде записаний батьком новонародженої дитини - ОСОБА_8 , оскільки помер до його народження, просив виключити відомості про померлу особу - ОСОБА_3 , як батька, з актового запису про народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

15 березня 2018 року Постановою Верховного суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року, яким узадоволенні позовних вимог було відмовлено, та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2017 року, яким рішення суду першої інстанції залишено без змін, скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

10 квітня 2018 року цивільну справу відповідно до автоматизованого розподілу справ було розподілено і передано судді Ленінського районного суду м. Харкова Бородіній О.В.

16 квітня 2018 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Ленінський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виключення відомостей про померлу особу, як батька з актового запису про народження дитини було відкрито провадження в порядку загального та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про проведення судово-медичної (медико-генетичної) експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкові від 31.07.2018 року було призначено судово-медичну (медико-генетичну) експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

18 грудня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова з експертної установи повернулося повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи у зв"язку із неявкою відповідача ОСОБА_2

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року провадження у справі було поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 березня 2019 року підготовче провадження за позовною заявою було закрито та цивільну справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив врахувати, що відповідач ухиляється від проведення медико-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства.

Відповідач та її представник у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечували, при цьому відповідач посилалась на те, що позивач втручається в її особисте життя і вона заперечує проти з"ясування батьківства її дитини.

У останні судові засідання відповідач та її представник не з"явилися, від представника відповідача надійшла заява про неможливість її прибуття у зв"язку із відпусткою. Від відповідача будь-яких заяв щодо неможливості прибути до суду не надходило.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

За таких обставин, враховуючи неодноразові заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд завершив розгляд справу у відсутність відповідача та її представника.

Представник третьої особи у судові засідання не з"являвся. Раніше надавалася заява про розгляд справи за їх відсутністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 9 січня 1988 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено шлюб, під час перебування у якому народився позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 грудня 1991 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_11 було розірвано.

У вересні 1994 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб. Від шлюбу народилися діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_8 , батьком якого у свідоцтві про народження записано померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Статтею 137 СК України визначено порядок оспорювання батьківства після смерті особи, як записана батьком дитини.

Зокрема частиною третьою вказаної статті встановлено, що якщо через поважні причини особа не знала про те, що буде записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

З аналізу вказаної статті вбачається, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 народився через сім місяців після смерті

ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що батьку не було відомо про вагітність відповідача, доказів на спростування зазначеної інформації відповідачем не надано. Тобто ОСОБА_3 за життя не міг знати, що буде записаний батьком дитини.

Як роз`яснено у пунктах 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкові від 31.07.2018 року було призначено судово-медичну (медико-генетичну) експертизу для з`ясування питань, чи є кровне споріднення між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; та чи є ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_8 , проведення якої було доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради».

Відібрання біологічних зразків у дитини ОСОБА_8 для проведення судово-медичної (медико-генетичної) експертизи доручено Комунальному закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи». Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_8 , на вимогу експерта з`явитися до експертної установи Комунальному закладу охорони здоровя «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відбору зразків для проведення судово-генетичної експертизи.

Також роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, с саме: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

18 грудня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи повернуто цивільну справу із повідомлення, що експертиза не проведена, у зв"язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 на відбір крові, в зв`язку з чим ухвала повернута до суду без виконання.

ВІдповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Враховуючи перешкоди, що чинились відповідачем з метою не проведення судово-медичної генетичної експертизи, того факту, що відповідач неодноразово не надавала згоди на проведення експертизи та відібрання зразків крові дитини для проведення дослідження, без належного обгрунтування в розумінні виконання завдань цивільного судочинства, та беручи до уваги неможливість проведення експертизи без отримання зразків крові дитини, а також істотності в цьому контексті висновків судово-медичної (генетичної) експертизи для підтвердження чи спростування кровного споріднення, суд дійшов висновку про визнання факту відсутності кровного споріднення між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також в судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки.

ОСОБА_9 ( батько померлого ОСОБА_3 )зазначив, що позивач є його онуком, відповідач дружина його померлого сина.

Приблизно за рік до смерті син хотів розлучатися з дружиною, приїжджав в гості без дружини, лише з онуками. Останній рік життя перестав проживати разом з дружиною ОСОБА_2 , мав стосунки з іншою жінкою ОСОБА_12 , з якою проживав у неї вдома( адресу точно не пам`ятає, район Сортировки), іноді навідувався до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 . З сином від першого шлюбу спілкувався періодично, оскільки його дружина ОСОБА_2 , не сприяла цьому спілкуванню, а навпаки була всіляко проти.

З першою дружиною сина спілкуються дуже добро, з другою( ОСОБА_13 ) відносини були також хороші. З серпня 2015 і майже до самої смерті ОСОБА_2 він періодично проживав у сина. Розповів, що син налагодити відносини з дружиною не намагався, про примирення мова не йшла, хотів розлучитися, був щасливий у відносинах з іншою жін кою.

Батько ОСОБА_3 (померлого), вважає,що народжена після смерті ОСОБА_3 дитина не є його сином, оскільки, дружина померлому ОСОБА_3 зраджувала, що і було причиною їх розлучення. На його переконання дитина схожа на керівника по роботі ОСОБА_2 , з яким вона якось приїзджала.

Свідок ОСОБА_10 (мати померлого ОСОБА_3 ) суду пояснила, що позивач є її онуком, відповідач - дружина її померлого сина.

Розповіла, що до осені 2014 року її син проживав однією сім`єю з дружиною ОСОБА_2 та двома доньками (її онуками) ОСОБА_14 і ОСОБА_15 однією сім`єю, за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі вони роз`їхалися, причини напевно не знає, але син казав, що дружина йому зраджує. Казав, що ОСОБА_2 , знімає квартиру, а доньки проживають з її матір`ю. Налагоджувати стосунки син не збирався, спілкувався з дружиною лише через доньок. Доньки з ним не жили, старша донька ОСОБА_16 приїжджала і інколи залишалася.

Сам ОСОБА_17 (Померлий) мав стосунки з іншою жінкою, з якою він і проживав( за її адресою) періодично навідувався до себе в дім.

Вважає, що народжена дитина не є сином ОСОБА_3 , оскільки з дружиною відносин не підтримував, та до цього уже був випадок, коли ОСОБА_2 вже була вагітна, і коли вона прийшла до загиблого і той сказав , що це не його дитина, оскільки відносин між ними не було, і після цього вона зробила аборт.

Похованням займалися батьки померлого та рідна сестра, а також старша донька.

Компенсацію і допомогу з місця роботи отримала його дружина і доньки.

В день смерті був в будинку по АДРЕСА_2 , подзвонив хлопець онучки і повідомив, що ОСОБА_18 помер. Дружини ОСОБА_2 на той момент в будинку не було, вона приїхала пізніше.

Свідок ОСОБА_19 (рідна сестра померлого ОСОБА_3 ) зазачила, щопозивач є її племінником.

Розповіла, що її брат та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 1994 року, від якого мають двох доньок. З грудня 2014 року,як їй сказав брат, з дружиною більше не жили разом, вона знімає квартиру. Доньки жили у мами дружини (у бабусі). Як їй відомо від померлого брата, в нього були інші стосунки, інша жінка, з якою він періодично проживав, хотів розлучатися із ОСОБА_2 , сказав, що у її дружини також є інший чоловік.

Похованням займалася вона зі своїм чоловіком та старша донька ОСОБА_16 .

Вважає, що народжена дитина не є сином померлого ОСОБА_3 , оскільки відносин між ним та дружиною не було.

Свідок ОСОБА_6 ( донька померлого ОСОБА_3 ) вказала, що позивач це син померлого батька від першого шлюбу, брата бачила декілька разів.

Відносини в сім`ї були хороші, батьки сварилися, але не часто, як в усіх сім`ях.

Період з 2015 року проживала з хлопцем та періодично приїжджала та залишалася у батька.

Дідусь та бабуся ставилася до мами не дуже добре, між ставленням до першої дружини і онука та до них з матір`ю та сестрою було дуже різне.

Зазначила, що батьки хотіли налагодити відносини, періодично зустрічалися, спілкувалися, намагалися помиритися, зустрічалися в готелі, і батько і мати були ініціаторами примирення.

Розповіла, що у неї з батьком і сестрою відносини були дуже хороші, з кінця 2014 року однією сім`єю не жили.

Зазначила, що причиною сварки між батьками було те, що мама була вагітна, але батько сказав, що дитину вже не хоче, і мама була вимушена зробити аборт, через що була дуже ображена. Саме тому стали проживати окремо із батьком.

Похованням батька займалася вона та її крещена ( рідна сестра її батька ). З місця роботи отримала компенсацію.

Свідок ОСОБА_20 ( донька померлого ОСОБА_3 ) суду пояснила, що позивач її брат, син батька від першого шлюбу. В родині були гарні стосунки, бували і сварки між батьком та матір"ю. З бабусею та дідусем у неї гарні стосунки. У матері з ними стосунки не дуже гарні. Зараз вони з бабусею та дідусем не спілкуються.

Також зазначила, що мати наприкінці 2014 року була вагітна, однак батько сказав що він вже старий мати дітей. Тому мати зробила аборт. Про це їй розповідала мати. Після цього мати пішла жити до своєї матері та більше до батька не поверталася. Вони лише іноді зустрічалися. В кінці літа 2015 року батько приходив до матері та хотів помиритися. Але мати була дуже ображена на нього. Перед смертю батько потрапив у ДТП, про що вона дізналася від сестри. Дідусь проживав деякий період у будинку батька. Також вона чула про жінку на ім"я ОСОБА_21 .

Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які були друзями померлого ОСОБА_3 , та з приводу відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснили, що з кінця 2014 року ОСОБА_24 казав, що збирається розлучатися із дружиною оскільки вона йому зраджувала. Останній рік мав стосунки із жінкою на ім"я ОСОБА_21 , з якою хотів зійтися. Вона проживає в районі Сортировки. Останній час коли приходили до ОСОБА_25 додому, його дружини там не було, також не бачили вдома і її речей.

Аналізуючи надані свідками пояснення, суд враховує що фактично усі свідки підтвердили, що з початку 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали стосунки та стали проживати окремо.

Що в свою чергу дає обгрунтовані сумніви щодо можливості народження спільної дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що, відповідач, не з"явившись до експертної установи та ухилившись від участі в експертизі не надала доказів кровної спорідненості дитини ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органом реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 134, 138 СК України, ст.ст. 81, 141, 142, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовнівимоги - задовольнити.

Виключити відомості про померлу особу - ОСОБА_3 , як батька з актового запису №2027 від 10.06.2016 року про народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чиз акриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повнитй текст рішення складено 02.08.2019 року.

Суддя О.В. Бородіна