Справа № 149/2528/18
Провадження № 22-ц/801/1718/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуСправа № 149/2528/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Марчук В.С.,

за участю секретаря судового засідання Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року про призначення земельно-технічної експертизи, постановлену суддею Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Робак М.В.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов`язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Хмільницької міської ради Вінницької області про скасування рішення Хмільницької міської ради з питань землеустрою та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішень виконкому Хмільницької міської ради.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року заявлене клопотання було задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В якості основного доводу ОСОБА_1 посилається на те, що клопотання про призначення експертизи відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України заявлено з пропущенням строку для подання такого доказу, як висновок експерта. Крім того на вирішення експертизи поставлені питання, які виходять за межі предмета спору та компетенції експерта.

В свою чергу ОСОБА_2 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Інші учасники правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що для з`ясування обставин, що мають значення у справі, необхідні спеціальні знання та вирішення даної справи без отримання висновку експерта не є можливим.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам процесу в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

За ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ч.4 цієї ж статті визначає, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 вимоги ч.ч.2,3 ст. 83 ЦПК України дотримані не були, на шо суд першої інстанції уваги не звернув і не дав цьому належної оцінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Звертаючись з клопотанням про надання доказів шляхом призначення судом експертизи поза межами визначених ЦПК строків, ОСОБА_2 свої вимоги мотивував поважністю ненадання такого доказу у встановлений процесуальний строк.

Однак, про надання такого доказу ОСОБА_2 суд не повідомляв, як і не повідомляв і про причини своєчасного неподання такого доказу. Відповідно додатковий строк для подання такого доказу судом не встановлювався.

Приймаючи даний доказ до розгляду, суд не виконав вимоги ч.8 ст. 83 ЦПК України, що є порушенням норм процесуального права.

Ст. 103 ЦПК України визначає перелік умов для призначення судом експертизи.

Призначаючи земельно-технічну експертизу, судом перед експертами було поставлено ряд запитань.

1. Чи відповідають встановлені у розробленій і затвердженій рішенням 49 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради № 1532 від 08 червня 2018 року технічній документації із землеустрою конфігурація та спільна межа земельних ділянок по АДРЕСА_1 із суміжною земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , на якій розташований металевий паркан, спільній межі із цією ж земельною ділянкою та її конфігурацією, що зазначені у схематичних планах при проведенні інвентаризації з архівної справи по будинковолодінню АДРЕСА_2 за 1978 , 1984 та за 2008 рік та архівної справи по будинковолодінню по АДРЕСА_1 за 1980 рік, виготовлених КП «Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації». Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності і в який бік та на скільки необхідно змістити існуючу спільну межу з металевим парканом між цими земельними ділянками для відповідності спільної межі, яка склалася в процесі фактичного використання земельних ділянок?

2. Чи відповідає на даний час фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок право встановлювальним документам та технічній документації із землеустрою та землекористування на ці земельні ділянки? Якщо ні, то в чому полягають невідповідності?

3. Який фактичний порядок користування земельними ділянками складався до приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки? Яка площа земельної ділянки залишилася у володінні ОСОБА_2 , розташованої по АДРЕСА_2 та у володіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 після прийняття 49 сесією 7 скликання Хмільницької міської ради № 1532 від 08 червня 2018 року рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 500.0 кв. м. кадастровий № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд?

4. З урахуванням матеріалів інвентарних справ по будинковолодінню АДРЕСА_2 встановити чи має місце порушення землекористування, зокрема суміщення чи накладення земельних ділянок вказаних будинковолодінь як до приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 , так і після цього?

5. Чи відповідають розроблені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 технічна документація на земельні ділянки по АДРЕСА_1 та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, в тому числі, з урахуванням того, що наявні у цих документаціях протоколи обстеження і погодження меж земельних ділянок в акті передачі межових знаків на зберігання не погоджені (не підписані) суміжними землекористувачами. Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

6. Чи можливо на підставі наявних в матеріалах архівної інвентарної справи будинковолодіння АДРЕСА_1 акту відведення земельної ділянки в натурі для користування по АДРЕСА_1 , складеного у 1969 році інженером технічного бюро, договору про надання цієї земельної ділянки у безстрокове користування та робочого плану забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , визначити на місцевості виділену земельну ділянку в натурі?

Згідно ч.6 ст. 103 ЦПК України питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до абзацу 4 п. 2.3 Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 р. за № 705/3145, передбачено, що експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з`ясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами.

Колегія суддів вважає, що поставленні питання під номером 4 та 5 є такими, що виходить за межі компетенції судового експерта в галузі проведення судових земельно-технічних досліджень та виходять за межі предмета спору.

Положеннями п.3 ч.1 ст. 260 ЦПК України встановлено, що ухвала суду складається, в тому числі, із мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, в супереч ст.260 ЦПК України, призначаючи експертизу і ставлячи питання перед експертом, не заначив, як мотивів так і висновків, з яких він виходив, вирішуючи дане питання.

Не мотивував належним чином суд свій висновок про необхідність призначення експертизи в цілому, і саме для з`ясування яких обставин у справі така експертиза необхідна.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначив Європейський Суд з прав людини у справі "Ноймайстер проти Австрії" (1968 рік), кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання прийняття до розгляду доказу та призначаючи у справі судову експертизу, допустив порушення норм процесуального права, що потягло за собою постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та спростовують висновки суду, а тому приймаються до уваги апеляційним судом.

Крім цього суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що провадження у даній справі відкрито 27.09.2018 і справа вже тривалий час перебуває на розгляді у суді. Необґрунтоване проведення експертизи та зупинення провадження у даній справі є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019 року

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

В.С. Марчук