ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/416/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/576/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2019 року (головуючий суддя Сливка Л.М., повний текст рішення складено 14 березня 2019 року) у цивільній справі № 607/416/18 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 6588,42 дол. США, що еквівалентно 179054,19 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 09 жовтня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 770/38-449-07, відповідно до якого банк надав, а ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 4900 дол. США. Свого обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування коштами ОСОБА_3 не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 179054,19 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2007 року № 770/38-449-07 у розмірі 6588 ,42 доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір у розмірі 2685,81 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 4900,00 дол. США, позивач не надав належного розрахунку та не надав доказу оплати 1,15 дол. США ОСОБА_3 , судом безпідставно не застосовано строк позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що банком надано всі докази укладення кредитного договору, отримання коштів, нарахування та сплати заборгованості, розрахунок заборгованості.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 770/38-449-07 (далі Кредитний договір).

Пунктами 1.1, 1.2 Кредитного договору визначено, що банк надає ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а саме на поточні потреби, грошові кошти в сумі 4'900 дол. США зі сплатою 13,25 % річних, порядок погашення суми основної заборгованості до 05 числа кожного місяця згідно графіку з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 05 жовтня 2010 року.

Згідно розрахунку заборгованості від 13 грудня 2017 року відповідач отримав кошти за Кредитним договором, однак неналежно виконує свої зобовязання з їх повернення, сплати відсотків за користування ними та штрафних санкцій. Станом на 13 грудня 2017 року розмір заборгованості становить 6'588,42 дол. США, яка складається з: 2'634,93 дол. США, що еквівалентно 71'609,77 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2'601,73 дол. США, що еквівалентно 70'707,49 грн. заборгованість за відсотками; 704'81 дол. США, що еквівалентно 19'154,70 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та 646,95 дол. США, що еквівалентно 17'582,23 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач внаслідок прострочення виконання зобов`язання заборгував позивачу 6'588,42 дол. США, чим порушив права позивача. За захистом порушеного права позивач звернувся у межах строку позовної давності.

Повністю з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений без повного з`ясування судом обставин у справі, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що справу розглянуто у відсутності відповідача, судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно апеляційної скарги відповідач просить застосувати строк позовної давності, так як позивач вимогу до нього пред`явив по спливу строку позовної давності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наявної у матеріалах справи заяви ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.01.2018 року (а.с. 27) за весь час користування кредитними коштами позичальником повернуто тіло кредиту в загальній сумі 2265,07 дол. США. Зазначена сума грошей сплачена у період з 09.11.2007 року по 03.08.2017 року 22 платежами. Передостанній платіж в сумі 56,97 дол. США вчинено 27.05.2011 року а останній 03.08.2017 року в сумі 1,10 дол. США.

Вищезазначено, що згідно п.1.1 кредитного договору кінцевий термін повернення заборгованості в сумі 136,15 дол. США є 05 жовтня 2010 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України),

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

У Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 зазначено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК ? від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

З врахуванням зазначених норм права та встановлених обставин у справі, - що строк повернення коштів визначений 05 жовтня 2010 року, після сплати 27 травня 2011 року 56,97 дол. США Банк вимог до ОСОБА_3 впродовж 3-х років не пред"явив, позов пред"явлено аж 03 січня 2018 року, колегія суддів вважає, що позивач за захистом свого порушеного права звернувся по спливу строку позовної давності., а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Уксоцбанк" відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Стягнути із ПАТ "Уксоцбанк" в користь ОСОБА_3 4027,50 грн. сплаченого судового збору за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий -

Судді -