Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 757/7879/16-ц

провадження № 61-15332св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач-1 - заступник начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ОСОБА_8,

відповідач-2 - Генеральна прокуратура України,

представник відповідача-2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Москаленко К. О. від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Кирилюк Г. М. від 23 січня 2017 року ,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва Куценка В. І., Генеральної прокуратури України (надалі - ГПУ) про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 заступник начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ОСОБА_8 в ефірі телеканалу «112 Україна» під час телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_5», поширив недостовірну інформацію, яка стосується безпосередньо позивача та яку останній вважає такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, просив:

1) визнати недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, оприлюднену ІНФОРМАЦІЯ_4 заступником начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ОСОБА_8 в ефірі телеканалу «112 Україна» під час телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_5», а саме наступні фрази: «Я уже не говорю о земле, которая возвращалась: это и Межигорье, это и земли, которыми пользовались и были в незаконном владении ОСОБА_9 или его семьи и касается того же ОСОБА_6 и других лиц. У нас достаточно серьезные показатели по этим делам», в частині згадування ОСОБА_10;

2) зобов`язати ГПУ в особі заступника начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ОСОБА_8 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати інформацію тим самим способом, яким вона була поширена, а саме в ефірі телеканалу «112 Україна» із зазначенням «Спростування», оприлюднивши текст наступного змісту: «Відомості, поширені та розповсюджені ІНФОРМАЦІЯ_4 в ефірі телеканалу «112 Україна», а саме: «Это и земли , которыми пользовались и были в незаконном владении ОСОБА_9 или его семьи и касается того же ОСОБА_6 » в частині згадування ОСОБА_1 не відповідають дійсності» та принести вибачення ОСОБА_1 шляхом розміщення спростування та вибачення на веб-сайті ГПУ в такий самий час доби коли і було розповсюджено недостовірну інформацію;

3) стягнути з заступника начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що публічний виступ та публікація, яку позивач просить визнати недостовірною інформацією відносно нього, є оціночним судженням щодо публічної особи без втручання у його приватне життя, а відтак згідно зі статтею 30 Закону України «Про інформацію» такі судження не підлягають спростуванню, і за їх висловлювання ніхто не може бути притягнутий до відповідальності.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року представник ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам позивача про те, що публічне висвітлення та поширення відповідачем недостовірної інформації відносно позивача порочить його ділову репутацію. За своєю суттю така інформація не є оціночними судженнями, оскільки викладена у формі констатації фактичних даних про належність позивачу незаконно отриманої у власність земельної ділянки, яку ГПУ повернула у власність держави. Крім того, суди не врахували, що на час розповсюдження неправдивої та недостовірної інформації щодо позивача, останній не обіймав жодної державної або іншої публічної посади, що виключає його статус публічної особи.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У травні 2017 року ГПУ подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 757/7879/16-ц з Печерського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 заступником начальника управління взаємодії з державними органами департаменту забезпечення діяльності керівництва ГПУ ОСОБА_8 в ефірі телеканалу «112 Україна» під час телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_5», а також на офіційному веб-сайті за унікальною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 та в мережі «Інтернет» за унікальною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 була поширена інформація, а саме: «Тільки за 2015 рік у процесах, пов`язаних з корупцією, кримінальних, державі повернуто 525 млн. грн. Вони вже на казначейських рахунках, це не просто десь, щось у судах ми відсужуємо, а державі ці гроші повернулися. 31,2 млрд ми змогли повернути шляхом набуття чинності та оскарження незаконних судових рішень на користь держави, це знову ж 2015 під керівництвом ОСОБА_7 вже не кажу про землю, яка поверталася: це і Межигір`я, це і землі, якими користувалися і були в незаконному володінні ОСОБА_9 або його сім`ї і стосується того ж ОСОБА_6 та інших осіб. У нас досить серйозні показники по цих справах».

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач вважав, що така інформація, яка стосується безпосереднього його особистості, є недостовірною та принижує його честь, гідність і ділову репутацію, тому підлягає спростуванню.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 січня 1999 року у справі «Яновський проти Польщі» (Janowski v. Poland, заява № 25716/94, пункт 33) суд зазначив, що державні службовці, які виступають в своїй офіційній якості, повинні бути готові витримувати більше критики, ніж приватні особи. Про більш широкі обсяги, порівняно з приватною особою, допустимої критики стосовно державних службовців також зазначено у рішенні ЄСПЛ від 21 березня 2002 року у справі «Нікула проти Фінляндії» (Nikula v. Finland, заява № 31611/96, пункт 41).

У разі, якщо позивач є публічною особою (зокрема, посадовою особою органу державної влади), то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади та (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі.

Відповідно до статей 3, 4, 6 Декларації, оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики щодо того, як вони виконували або виконують свої функції. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

З урахуванням наведеного, посадова особа органу державної влади, погоджуючись на виконання владних повноважень, бере на себе обов`язок нести і поєднаний з цими повноваженнями тягар, до складу якого входить, зокрема, певний дискомфорт від критичного ставлення населення до влади, а тому межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Оскільки ОСОБА_1 був обраний народним депутатом України 7-го скликання та обіймав посаду заступника Голови Верховної Ради України, то має бути готовим виявляти більшу толерантність до висловлювань засобів масової інформації, оскільки межа допустимої критики щодо публічної особи визначається з урахуванням конкретних обставин і може бути ширшою, ніж щодо приватної особи.

Крім того, кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82 від 08 липня 1986 року).

З урахуванням усталеної практики ЄСПЛ щодо застосування статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів погоджується із висновками судів про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач, як публічна особа, має бути готовим до критичного ставлення населення та виявляти більшу толерантність до висловлювань засобів масової інформації, а інформація, яку позивач вважає недостовірною, є реалізацією права відповідача на вільне висловлювання своїх поглядів і є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун