Справа № 565/2298/18 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І. С.
Провадження № 22-ц/802/731/19 Категорія: 32 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовського міського суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області, Рівненського апеляційного суду, Зарічненського районного суду Рівненської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації, Вищої ради правосуддя, Кабінету Міністрів України та Управління державної казначейської служби України в м. Вараш про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної (судової) влади при доступі до правосуддя за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року,

В С ТА Н О В И В:

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кузнецовського міського суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області, Рівненського апеляційного суду, Зарічненського районного суду Рівненської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації, Вищої ради правосуддя, Кабінету Міністрів України та Управління державної казначейської служби України в м. Вараш про стягнення з відповідачів 2 млн. грн. моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної (судової) влади при доступі до правосуддя.

Ухвалою судді Маневицького районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності ст.ст. 175, 177 ЦПК України та запропоновано позивачу протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, усунути зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в порядку ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з`явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 21 січня 2019 року про залишення позовної заяви без руху та є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна оскільки такі зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. (ч. 2 ст. 175 ЦПК України)

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України визначено вимоги до змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно зі ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. (ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кузнецовського міського суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області, Рівненського апеляційного суду, Зарічненського районного суду Рівненської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації, Вищої ради правосуддя, Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної (судової) влади при доступі до правосуддя( а.с. 1-2).

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху, як таку, що подана з порушенням вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України.

При цьому у своїй ухвалі суд першої інстанції обмежився виключно цитуванням норм процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, без вказівок у чому конкретно не відповідає подана позивачем позовна заява наведеним нормам.

На виконання вимог даної ухвали суду ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслав нову редакцію позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної (судової) влади при доступі до правосуддя, судова тяганина (а.с.28-29).

У новій редакції позовної заяві позивач на власний розсуд зазначив за вчинення яких на його думку протиправних дій чи бездіяльності слід стягнути з відповідачів моральну шкоду, визначено розмір цієї шкоди із зазначенням норм закону, які на його думку слід застосувати та обґрунтовано величину пред`явленої до стягнення суми.

Також позивачем зазначено на підставі яких норм закону він звільнений від сплати судового збору, зазначено кількість копій позовних заяв, які додаються до оригіналу позовної заяви, а оскільки нова редакція позовної заяви позивач надійшла на адресу суду в електронному вигляді то у працівників суду не повинно виникати труднощів щодо викопіювання такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

У випадку встановлення судом невідповідності зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточності формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеності підстав позову за кожною вимогою, то це не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Статтею 197 ЦПК України передбачено проведення підготовчого засідання для з`ясування усіх необхідних обставин у справі, в тому числі щодо поданих чи не поданих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

У поданій позовній заяві позивач на власний розсуд виклав обставини справи, якими він обґрунтував позовні вимоги та зазначив докази на їх підтвердження, також обґрунтував на підставі яких норм закону він звільнений від сплати судового збору.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, констатуючи про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення його позовної заяви без руху.

Крім того слід зазначити, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу помилково визначив норму процесуального права, яку слід застосовувати у випадку не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху на стадії відкриття провадження у справі. Зокрема суд зазначив ч. 13 ст. 187 ЦПК України та залишив позовну заяву без розгляду, замість ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Застосована судом першої інстанції ч. 13 ст. 187 ЦПК України, передбачає випадки залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі у випадку не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається з матеріалів справи судом провадження у даній цивільній справі не було відкрито.

Враховуючи зазначене у суду першої інстанції були відсутні підстави залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог п.п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження), а апеляційна скарга до часткового задоволення, оскільки позивач просить передати її на розгляд іншому судді, що не входить до повноважень апеляційного суду, які визначені нормами ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовського міського суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області, Рівненського апеляційного суду, Зарічненського районного суду Рівненської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації, Вищої ради правосуддя, Кабінету Міністрів України та Управління державної казначейської служби України в м. Вараш про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної (судової) влади при доступі до правосуддя- направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: