Ухвала

02 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 233/5078/18

провадження № 61-13911ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У касаційній скарзі заявник вказує, що копію постанови Донецьокго апеляційного суду від 11 квітня 2019 року він отримав 05 липня 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Однак, копія заяви до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2019 року про видачу копії постанови Донецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року не є належним доказом, що підтверджує дату отримання ОСОБА_1 копії постанови Донецької апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

З доданих до касаційної скарги документів неможливо встановити, чи отримував ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови апеляційного суду до 05 липня 2019 року і чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України. Тому заявнику слід надати суду касаційної інстанції такі докази (зокрема, конверт та супровідний лист про надсилання кореспонденції, довідку суду).

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, ОСОБА_1 слід подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин його пропуску та надати належні докази на підтвердження дати отримання копії постанови Донецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов