Справа № 485/267/19
Провадження № 2/485/444/19
19 серпня 2019 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Квєтки І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачка доводиться йому донькою, за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає більше одного року без поважних причин. Добровільно знятися з реєстрації в будинку відповідач не бажає, чим порушує його права, як власника будинку. ЇЇ реєстрація перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримувати субсидію. Відповідачка постійно проживає із своїм чоловіком за адресою: с.Світле Джанкойського району республіки Крим.
В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.
Позивач подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляд справи заперечень не мав.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Згідно листа Олескандрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 18.02.2019 р. ОСОБА_2 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , не проживає. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . На підтвердження такого позивачем надано копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 1991 року (а.с.11).
16 жовтня 2003 року у вказаному жилому будинку за згоди власника була прописана відповідач - донька позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним записом про реєстрацію в паспорті (а.с.6) та довідкою Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №97/02-4.5/19 від 18.02.2019 року (а.с.17).
Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ). На підтвердження зміни прізвища надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу з гр. ОСОБА_4 , копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_5 (а.с.7-9).
Крім того, за даними довідки про склад сім"ї від 04.02.2019 р. №208 та витягу з погосподарської книги Олександрівської сільської ради, ОСОБА_2 також значиться як донька позивача (а.с.12-13).
Згідно акту депутата Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_6 , складеним 04 лютого 2019 року, ОСОБА_2 за місцем реєстрації з вересня 2012 року по теперішній час не проживає (а.с.10).
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року відповідачку ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають з позивачем та його дружиною, яка є опікуном дітей.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання з 2012 року, тобто понад один рік, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення нею інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку, при цьому реєстрація відповідача створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Судові витрати з відповідача позивач просив не стягувати.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 19.08.2019 р.

Суддя