КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/20446/17

15 серпня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Лужецької О.Р., про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е.

На обґрунтування заяви зазначала, що 15.05.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 584 348,59 грн. та судових витрат у розмірі 1820,00 грн.

На підставі вказаного рішення суду 23.11.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2170/12 про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Кредитпромбанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 584348,59 грн.

Зазначала, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 23.11.2012 року закінчився, із заявою про його поновлення товариство не зверталося.

Також вказувала, що за рішенням суду і виконавчим листом заборгованість стягнута на користь ПАТ "Кредитпромбанк", однак стягувачем по даному виконавчому провадженню є ПАТ "Дельта Банк". Крім того, виконавчий лист не містить всю необхідну інформацію, яка повинна бути у ньому зазначена, у відповідності до ст. 18 Закону України"Про виконавче провадження".

Посилаючись на вищезазначене, ОСОБА_1 просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-2170/12, виданий 23.11.2012 року Дарницьким районним судом м.Києва .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Племянніков Богдан Дементійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про визнання виконавчого листа № 2-2170/12, виданого 23.11.2012 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності заявниці та її представника, не взявши до уваги клопотання представника про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному, чим позбавив сторону заявниці можливості надати пояснення по доводам заяви в судовому засіданні. Судом не взято до уваги, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню: є пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання; порушення, допущені під час оформлення виконавчого листа, а саме: в ньому не зазначено номер справи та відсутня інформація про місце проживання чи перебування боржників, їх дати народження; невідповідність стягувача за виконавчим документом, оскільки після фактичної заміни сторони у виконавчому провадженні з первинного стягувача на нового, останній не звернувся до суду з метою виправлення зазначених у виконавчому документі даних про стягувача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Дельта Банк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що на момент звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувачем не було пропущено трирічний строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Племянніков Богдан Дементійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ігнатенко К.Е. у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. Представник ПАТ " Дельта Банк" Сидоренко Наталія Миколаївна звернулась до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника банку в судове засідання, доказів на підтвердження поважності причин неявки представника банку в судове засідання до клопотання не надано, а тому у суду відсутні підстави для визнання причини неявки представника банку поважною та задоволення клопотання. Приватний виконавець причини своєї неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника ОСОБА_1 . адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 584 348,59 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

На підставі вказаного рішення суду, 23.11.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2170/12 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Кредитпромбанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 584 348,59 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 27.05.2013 року.

26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до вказаного договору, право вимоги по кредитному договору №№ 41/25/07-CC від 23.07.2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеному між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 , перейшло до ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2018 року проведено заміну первісного стягувача ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк".

ПАТ «Дельта Банк» подало приватному виконавцю Ігнатенко К .Е. заяву про примусове виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2012 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Ігнатенка К.Е. від 13.09.2018 року було відкрито виконавче провадження №57212091 відносно боржника ОСОБА_1 .

Учасниками справи не заперечується, що на даний час рішення суду не виконане та перебуває на виконанні.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилалася на те, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 23.11.2012 року закінчився, із заявою про його поновлення товариство не зверталося; виконавчий лист був виданий на користь ПАТ "Кредитпромбанк", однак стягувачем по даному виконавчому провадженню є ПАТ "Дельта Банк"; виконавчий лист не містить всю необхідну інформацію, яка повинна бути зазначена у відповідності до ст. 18 Закону України"Про виконавче провадження".

Відмовляючи в задоволенні даної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні визначені ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстави, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на наданих суду та досліджених судом доказах та вимогах матеріального і процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Матеріали справи не містять даних про добровільне та в повному обсязі виконання боржником чи іншою особою судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що положення ч.2 ст.432 ЦПК України щодо інших причин, які є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, рішення суду скасовано за нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2-2170 було видано Дарницьким районним судом міста Києва 23.11.2012 року.

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до виконання в межах річного строку, що не заперечується учасниками справи, проте 30.06.2016 року цей виконавчий лист було повернуто державним виконавцем на підставі п.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, зокрема, протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час пред`явлення листів до виконання, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Також ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачалося, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

При цьому 05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року в п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» було встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05.10.2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02.06.2016 року.

Пред`являючи повторно у вересні 2018 року для примусового виконання виконавчий лист № 2-2170/12, ПАТ «Дельта Банк» керувався Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

13.09.2018 року приватним виконавцем Ігнатенко К.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57212091 на примусове виконання виконавчого листа 2-2170/12, виданого Дарницьким районним судом 23.11.2012 року.

Таким чином з дня повернення виконавчого листа - 30.06.2016 року відраховується строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, який визначений 3 роки, та закінчується 30.06.2019 року.

Виконавчий лист повторно пред`явлено стягувачем до виконання у вересні 2018 року, тобто в межах трирічного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо пропуску стягувачем встановленого законом строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вказана обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та що пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання може бути підставою для відмови державним ( приватним) виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не зазначено номер справи та відсутня інформація про місце проживання чи перебування боржників, їх дати народження, з огляду на таке.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у редакцій від 19 листопада 2012 року, що була чинною на день видачі виконавчого листа (23 листопада 2012 року), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Отже, виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2012 року в цивільній справі № 2-2170/12 відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 432 ЦПК України, навіть наявність у виконавчому листі помилок, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а відповідно до вимог ч.1 ст. 432 ЦПК України є підставою для звернення із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам закону, у зв`язку з невідповідністю стягувача за виконавчим документом, оскільки після фактичної заміни сторони у виконавчому провадженні з первинного стягувача на нового, останній не звернувся до суду з метою виправлення зазначених у виконавчому документі даних про стягувача, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до вказаного договору, право вимоги по кредитному договору №№ 41/25/07-CC від 23.07.2007 з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 перейшло до ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2018 року замінено первісного стягувача у справі ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк".

За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Отже новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження, й чинним законодавством не передбачено внесення змін до виконавчого листа у зв`язку із заміною сторони виконавчого провадження.

Відповідно, вказана обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги представника заявниці про те, що суд розглянув справу за відсутності заявниці та її представника, не взявши до уваги клопотання представника про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його на лікарняному , чим порушив процесуальні права заявниці, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню була подана до суду представником ОСОБА_1 адвокатом Племянніковим Богданом Дементійовичем 10 квітня 2019 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року заяву прийнято до розгляду на призначено в судове засідання на 26.04.2019 року.

В судовому засіданні 26.04.2019 року був присутній представник заявниці адвокат Племянніков Б.Д., який подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи та необхідністю доведення тих обставин, на які посилається ОСОБА_1 . Вказане клопотання судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 13.05.2019 року.

В судове засідання 13.05.2019 року з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Племянніков Б.Д. та представник стягувача Сидоренко Н.М . Представником заявниці було подано ряд клопотань, які були розглянуті судом, після чого адвокатом Племянніковим Б.Д було подано заяву про відвід судді.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року заяву про відвід визнано необґрунтованою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року в задоволення вказаної заяви про відвід було відмовлено.

В наступному судовому засіданні від 27.05.2019 року було відкладено розгляд справи у зв`язку з неповідомленням ОСОБА_1 та її представника до 12.06.2019 року.

Про розгляд справи 12.06.2019 року представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Племянніков Б.Д. отримав судову повістку 30.05.2019 року.

За правилами ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

10 червня 2019 року адвокатом Племянніковим Б.Д. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. Зазначив, що докази на підтвердження вказаних обставин буде надано окремо.

З журналу судового засідання від 12.06.2019 року та технічного запису вбачається, що судом першої інстанції було обговорено питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились та постановлено протокольну хвалу про розгляд справи у відсутності інших учасників справи, так як вони повідомлені про розгляд справи належним чином.

За правилами ст. 432 ЦПК України, неявка належним чином повідомленого стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявниця та її представник були в установленому законом порядку повідомлені про розгляд справи 12.06.2019 року, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Допущене судом процесуальне порушення щодо не вирішення клопотання представника заявниці про відкладення розгляду справи, не може бути підставою для скасування законної ухвали, оскільки за правилами ч.2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Також частиною 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права, визначеного ч.3 ст.376 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: