ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/304/18 Номер провадження 22-ц/814/1703/19Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С.,Пилипчук Л.І.,

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року, ухвалене суддею Смілянським Є.А., повний текст рішення складено 01.04.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання в зв`язку з продовженням навчання, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Оскільки вона після досягнення повноліття продовжила навчання в навчальних закладах денної форми навчання на платній основі, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі 881 грн. При цьому зазначила, що ОСОБА_2 витрат у зв`язку з її навчанням не несе, вона не працює, стипендії не отримує, перебуває на утриманні матері.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 29.03.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивачки - адвокат Юхимович С.А. оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, представник позивачки Юхимович С.А. просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач не є непрацездатною особою за віком та станом здоров`я, отримує орендну плату за договором оренди, та моє можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання. Надана відповідачем медична документація не свідчить про його непрацездатність.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що він за станом здоров`я не має можливості працевлаштуватися та перебуває в скрутному матеріальному становищі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 30.06.1999 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В період з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року позивачка навчалась в Коледжі управління, економіки і права Полтавської державної аграрної академії на госпрозрахунковій основі, стипендії не отримувала (а.с. 6). Згідно довідки від 05.09.2018 року № 2422, виданої Державним університетом інфраструктури та технологій, вона навчається в даному навчальному закладі на денній формі навчання, на платній основі, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 р.

Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не працює, стипендії не отримує, додаткових джерел прибутку не має, тому, відповідно, потребує матеріальної допомоги, оскільки несе витрати на придбання одягу, харчування, засобів для навчання, оплату гуртожитку. Матеріальну допомогу на утримання позивачки, яка продовжує навчання, несе її мати ОСОБА_4 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, грошових коштів на розрахункових рахунках не має, хворіє, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки на період її навчання.

Разом з тим, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, проживанням, оскільки стипендії вона не отримує, а грошові кошти які надає їй мати, не покривають понесених нею витрат. Також зазначила, що відповідач працює, але не офіційно, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, не є інвалідом.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, він офіційно не працевлаштований, проте має у власності земельну ділянку, площею 4,79 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та передана за договором оренди ПСП «Маяківка», яке проводить виплату ОСОБА_2 орендної плати за користування нею. При цьому належних та допустимих доказів на підтвердження того, що орендної плати відповідач не отримує, матеріали справи не містять.

Згідно наданої відповідачем медичної документації, він страждає на певні захворювання, які не є тяжкими та такими, що підтверджують його повну непрацездатність.

Мати позивачки ОСОБА_4 працювала у СТОВ «Агрофірма «Оржицька» свинаркою, наказом № 76 від 07.11.2018 року звільнена з господарства з 08.11.2018 року за ст. 36 п. 1 КЗпП України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка її потребує в зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 400 грн. щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки, суд відповідно до частини першої статті 182 СК України враховує: матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншої дитини.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться інша дитина, враховується апеляційним судом при визначенні розміру аліментів, проте не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці, яка її потребує.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що Оржицькою районною філією Полтавського обласного центру зайнятості йому було відмовлено у наданні статусу безробітного, що підтверджує відсутність у нього можливості отримати прибуток у вигляді соціальної допомоги та працевлаштуватися, оскільки, як вбачається з довідки № 212 від 23.06.2018 року відповідачу відмовлено у наданні статусу безробітного на підставі пп. 2 п. 7 та абз. 2 пп.2 п. 4 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою КМУ від 20 березня 2013 р. № 198 (а.с. 129).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою КМУ 20 березня 2013 року № 198 підставою для відмови у наданні статусу безробітного є, зокрема, встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення роботодавця про працевлаштування особи.

Абзацем 2 підпункту 2 пункту 4 вказаного Порядку встановлено перелік документів, які подаються особою для проведення реєстрації.

Таким чином, згідно довідки № 212 від 23.06.2018 року, виданої Оржицькою районною філією Полтавського обласного центру зайнятості, яка надана самим відповідачем, йому було відмовлено у наданні статусу безробітного, в зв`язку з встановленням факту його зайнятості, що фактично спростовує твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що він не працює та не отримує прибутків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання у зв`язку з продовженням навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та оскарження рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Представництво інтересів позивачки в суді першої інстанції здійснювали адвокат Юхимович В.Ф. відповідно до договору та ордеру № 033985 від 06.03.2018 р. та адвокат Юхимович С.А. за ордером та договором № 063840 від 27.04.2018 р.(а.с. 15, 38, 39).

У місцевому суді позивачкою було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого вартість наданої адвокатом правничої допомоги з урахуванням її обсягу та витраченого часу, склав 1762 грн. (а.с. 16).

За надання позивачці адвокатом Юхимович В.Ф. та Юхимович С .А. правничої допомоги, яка полягала у складанні процесуальних документів та участі адвоката в судових засіданнях, позивачкою сплачено 1000 грн. по квитанції № 033985 від 06.03.2018 р. (а.с. 15-17).

Клопотань суду про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідач не подавав.

Враховуючи наведені положення закону, надані позивачкою належні докази на підтвердження понесених нею витрат на надання правничої допомоги, обсяг наданої правничої допомоги, її вартість та час, витрачений адвокатами на надання послуг; складність справи, яка тривалий час перебувала у провадженні суду; значну тривалість судових засідань, в яких приймала участь адвокат Юхимович С.А. Приймаючи до уваги ту обставину, що позов задоволено частково на 50%, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у загальній сумі 960,50 грн. (384,20 грн. за подання позовної заяви та 576,30 грн. за подання апеляційної скарги), а також на користь позивачки 500 грн. витрат за надання правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3,4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни задовольнити частково.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , інші дані не відомі) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. (чотириста гривень) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , інші дані не відомі) на користь держави 960 грн. 50 коп. (дев`ятсот шістдесят гривень 50 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , інші дані не відомі) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 ) 500 грн. (п`ятсот гривень) у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді П.С.Абрамов

Пилипчук Л.І.