КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9211/2019
У Х В А Л А

31 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 23 липня 2016 року між нею та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого вона передала ОСОБА_1 200000 доларів США, що підтверджується розпискою, складеною власноручно відповідачем, у якій останній зобов`язався повернути борг 23 липня 2018 року, проте свого зобов`язання не виконав і борг не повернув. На підставі вищевикладеного просила стягнути із відповідача на свою користь борг в сумі 5350000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року позов задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 23 липня 2016 року в розмірі 200000 доларів США, що еквівалентно 5350000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 ,не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_3 , який не брав участі в справі, також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

За апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відкрите апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 31 липня 2019 року.

11 липня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зупинення провадження в справі, мотивоване тим, що він звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним правочином, а також визнання недійсним договору поруки, за яким відкрито провадження в справі № 756/6764/19. Вказував, що докази та обставини, подані заявником в апеляційній скарзі, а також в позовній заяві до Оболонського районного суду м. Києва, судом першої інстанції у даній справі не досліджувались, а у суду апеляційної інстанції існують процесуальні обмеження в дослідженні доказів та строках апеляційного провадження, а також вирішення даного спору безпосередньо пов`язане із вирішенням спору у справі № 756/6764/19, отже існує об`єктивна неможливість розгляду даного спору до набрання законної сили рішенням у справі № 756/6764/19. На підставі вищевикладеного просив зупинити провадження у справі № 755/11600/18 до набрання законної сили рішенням у справі № 756/6764/19.

До заяви надана копія ухвали про відкриття провадження у справі № 756/6764/19 (а. с. 200 т. 2).

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження в справі, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом із тим неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи заявником не доведено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

ОСОБА_1 23 серпня 2018 року отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви (а. с. 56 т. 1), тобто був обізнаний про те, що дана справа розглядається в Дніпровському районному суді м. Києва.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси відповідача представляли 8 осіб, на представництво інтересів якими ОСОБА_1 видав довіреності від 30 серпня 2018 року та від 23 жовтня 2018 року (а. с. 70, 73 т. 1), а 11 березня 2019 року додатково уклав договір про надання послуг адвоката № 11/03-19 (а. с. 159 т. 1).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права що здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості оскаржити договір позики під час розгляду справи в суді першої інстанції, в тому числі шляхом звернення із зустрічним позовом.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання про зупинення провадження в справі і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справізалишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.