Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Ходи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області про тлумачення заповіту

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 мотивувала наступним. Згідно заповіту, складеного 25.07.1990 року ОСОБА_2 , посвідченого секретарем виконкому Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 35, остання заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належатиме спадкодавцю і на що вона за законом буде мати право. У заповіті ім`я заповідача вказано ОСОБА_2 . У свідоцтві про смерть ім`я заповідача вказано ОСОБА_2 . Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але її відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що у заповіті допущені помилки в імені заповідача. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом. З метою захисту спадкових прав, позивач просить суд розтлумачити зміст заповіту, як заповідальне розпорядження ОСОБА_2 своїми майновими правами на власне майно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Невольчук С.П. позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Войнашівської сільської ради Барського району проти задоволення позову не заперечував, про що зазначив у письмовій заяві до суду.

Заслухавши пояснення позивач та представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно заповіту, складеного 25.07.1990 року ОСОБА_2 , посвідченого секретарем виконкому Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 35, остання заповіла позивачу ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належатиме спадкодавцю і на що вона за законом буде мати право.

Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується відміткою Войнашівської сільської ради та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповітів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Після її смерті, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Нотаріусом заведено спадкову справу № 73/2019 від 07.05.2019 року.

Згідно матеріалів спадкової справи, окрім позивача спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не прийняв. Спадкоємців, які б в інший спосіб заявили про свої права на спадщину за законом чи за заповітом в суді не встановлено.

Згідно довідки Войнашівської сільської ради Барського району від 19.04.2019 № 498 ОСОБА_2 являється матір`ю ОСОБА_1 та до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_2 Відмова нотаріуса мотивована тим з тим, що у заповіті ім`я заповідача вказано ОСОБА_2 , а у свідоцтві про смерть - ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що місцем смерті ОСОБА_2 та місцем складання та посвідчення заповіту від 25.07.1990 є с. Затоки Барського району Вінницької області, про що зазначено у довідці Войнашівської сільської ради Барського району від 19.04.2019 № 498 та у свідоцтві про смерть останньої, покладаючись на здобуті у судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову Войнашівською сільською радою, секретарем посвідчено заповіт, суд приходить до висновку, що заповіт складено матір`ю позивача - ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідей до ст.213 цього кодексу.

В розумінні ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним.

Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт від 25.07.1990 року, посвідчений секретарем виконкому Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі № 35, складений від імені ОСОБА_2 слід розуміти як розпорядження ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Затоки Барського району Вінницької області, передати на випадок своєї смерті ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належатиме спадкодавцю і на що вона за законом буде мати право.

Враховуючи те, що таке тлумачення заповіту не виходить за межі розпорядження зробленого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 213, 1233, 1235, 1256 ЦК України, статтями ст.ст.10-14, 77-82, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд - ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Заповіт від 25.07.1990 року, посвідчений секретарем виконкому Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі № 35, складений від імені ОСОБА_2 , слід розуміти як розпорядження ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Затоки Барського району Вінницької області, передати на випадок своєї смерті ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті належатиме спадкодавцю, і на що вона за законом буде мати право.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: