Справа № 161/8382/19
Провадження № 2/161/2398/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т АН О В И В:

20 травня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 у зв`язку з чим відкрилася спадщина на його майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги на час смерті батька був позивач та його матір (дружина померлого) - ОСОБА_3 , які обоє прийняли спадщину шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріуса.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати померла, а спадщину після неї він прийняв за фактом спільного проживання на час смерті, а також за фактом подання відповідної заяви до нотаріуса.

У жовтні 2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок, однак нотаріус відмовила у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності за даний будинок не було оформлено належним чином, а також проведено самочинне будівництво.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на спірний будинок.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заявку в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, однак його представник подав на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позов визнає.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 (а.с.3, 5, 6).

На час смерті ОСОБА_2 йому на праві власності належав цілий житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу від 23 жовтня 1979 року (а.с.14-15).

З матеріалів спадкової справи останнього слідує, що до кола спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_2 входили його син, ОСОБА_1 (позивач), його дружина - ОСОБА_3 , а також його донька ОСОБА_4 .

При цьому, як слідує з матеріалів спадкової справи, прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв нотаріусу лише позивач та його мати ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 спадщину не прийняла, про що подала відповідну нотаріально посвідчену заяву (а.с.51 зворот - 53).

Як встановлено судом, за життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіт стосовно житлового будинку не складав. Заповіт ним був складений лише стосовно земельного паю (а.с.54).

В подальшому, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно спадкової справи останньої, спадщину після неї прийняв її син ОСОБА_1 (позивач). Донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , подала заяву про відмову від своєї обовязкової частки у спадщині (а.с.58 зворот, 60).

При цьому померла ОСОБА_3 залишила заповіт, в якому розпорядилася все своє майно заповісти позивачу - ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини слід дійти висновку, що єдиними спадкоємцем житлового будинку в АДРЕСА_1 є позивач у справі, який 1/2 цього будинку успадкував від свого батька, а іншу 1/2 - від своєї матері у справі.

При цьому інший спадкоємець за законом - сестра позивача ОСОБА_4 відмовилася від свого права на спадкування за законом як після смерті матері, так і після смерті батька.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Однак, нотаріус при видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок виніс постанову про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки, на думку нотаріуса, стосовно будинку проведено самочинне будівництво.

Одночасно суд зауважує, що в матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на спірний будинок від 28 вересня 2018 року, у якій відсутні відмітки про наявність самочинного будівництва будинку. Крім того, у своїй постанові нотаріус жодним чином не мотивувала, яке саме самочинне будівництво наявне в даному випадку, та в чому саме полягає невідповідність технічної документації правовстановлюючим документам.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи той факт, що факт належності спадкодавцю на час смерті житлового будинку підтверджуються наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу, зважаючи, що матеріалами справи не підтверджується висновок нотаріуса про наявність самочинного будівництва спірного будинку, враховуючи позицію відповідача, який не висловив жодних заперечень щодо визнання права власності за позивачем, а також визналв позов повністю та беззастережно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 два), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи.. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Луцька міська рада, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Повний текст рішення складений та підписаний 02 серпня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська