Справа № 454/2377/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1592/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації про стягнення заборгованості,-

встановила:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що згідно з кредитним договором №СGS0G від 17.01.2008 року відповідач ОСОБА_6 отримала від банку кредит у розмірі 33000 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 27.12.2017 року.

Належним чином зобов`язання за договором відповідач не виконала, внаслідок чого станом на 02.07.2014 року утворилася заборгованість на суму 119836,21 дол. США, що за курсом НБУ складає 1417662,40 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між банком та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 17.01.2008 року укладено договір іпотеки №SGSOGA від 17.01.2008 року, згідно із яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 51,00 кв.м. в АДРЕСА_1 .

Просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 119836,21 доларів США, що за курсом НБУ становить 1417662,40грн. за кредитним договором від 17.01.2008р., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 та виселити відповідачів з даної квартири.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року позов задоволено.

Звернуто стягнення, в рахунок погашення заборгованості в сумі 119836,21 доларів США, що в еквіваленті до гривні, згідно офіційного курсу НБУ становить 1417662,40грн., на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 .

Вирішено провести стягнення шляхом продажу даної квартири Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» шляхом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом будь-якій особі-покупцеві з реєстрацією даного правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Надано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» повноваження на отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях, а також, можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу цього будинку.

Виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою судового засідання від 05.11.2014 року заочне рішення Сокальського районного суду від 10 жовтня 2014 року скасовано, призначено справу до розгляду.

04 листопада 2016 року позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано заяву про уточнення позовних вимог, за якою позивач просить стягнути з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SGSOGA від 17.01.2008 року заборгованість в розмірі 119836,21 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.07.2014 року складає 1417662,40 грн.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вважає, що рішення прийняте з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Зазначає, що суд неправильно визначився з характером спірних правовідносин, невірно застосував закон, що їх регулює та не дав належної оцінки доказам сторони позивача, зокрема розрахунку заборгованості, яку відповідач не спростував.

На думку апелянта, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Зазначає, що кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованості за кредитним договором, оскільки кредитний договір не розірваний, чи припинений проценти за користування кредиту продовжують нараховуватися.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В судовому засіданні представник позивача Жарський І.Р. апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відрядженні, інші учасники справи не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним, при цьому заборгованість за кредитом, процентах за користування кредитом, по комісії, пені та штрафам стягнута рішення Сокальського районного суду від 11 квітня 2012 року, а позивачем не надано розрахунку іншої заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № CGSOGA, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит у сумі 33000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення 27.12.2017 року. Кредит надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов`язання за договорами виконав, надавши відповідачу ОСОБА_6 кредит у розмірі 33000 дол. США, що визнається сторонами по справі, відтак не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦК України.

Разом з тим, в порушення взятих на себе згідно із п.2.2 кредитного договору обов`язків щодо своєчасної сплати суми кредиту та процентів, позичальник не виконала.

В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором передбачено укладення іпотечного договору.

З іпотечного договору від 17.01.2008р. вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з вищевказаного договору кредиту, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 51 м2, житловою площею 29 м2.

Заставна вартість на день укладення договору, за погодженням сторін складає 238360грн.

Позивач набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань, вони не будуть виконані та у разі невиконання ряду інших зобов`язань договору іпотечного кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 02.07.2014р. заборгованість ОСОБА_6 за вищевказаним договором іпотечного кредиту становить 119836,21 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 34162,40 доларів США; заборгованість за відсотками - 29826,55 доларів США; заборгованість з комісії - 944,89 доларів США; пеня - 49175,76 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 5705,48 доларів США; штраф (фіксована частина) - 21,13 доларів США.

В свою чергу, судом встановлено, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_9 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №CGSOGA від 27.12.2007 року в розмірі 562901 грн. 53 коп., що в еквіваленті становить 70593 доларів США 04 цента; стягнуто з ОСОБА_9 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

При цьому, згідно розрахунку станом на 03.04.2012 року заборгованість за кредитом с становить 70539,04 дол. США, яка складається: 33726,04 дол. США - заборгованість по кредиту; 18666,12 дол. США - заборгованість по відсотках; 372,99 дол. США - заборгованість по комісії; 17773,89 дол. США - заборгованість по пені.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки факт невиконання відповідачем ОСОБА_6 основного кредитного зобов`язання встановлено рішенням Сокальського районного суду м. Львова від 11.04.2012 року, яким з останньої стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором, таке рішення має преюдиційне значення для даної справи, відтак факт порушення основного забов`язання додаткового доказування не потребує.

При цьому, доводи апелянта ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» в частині незгоди із рішенням суду першої інстанції з тих підстав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання є безпідставними, оскільки після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18), який в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України необхідно враховувати при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки на час звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по справі № 2-16/11, по якій рішенням від 11.04.2012 року з позичальника стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором №CGSOGA від 27.12.2007 року в розмірі 562901 грн. 53 коп., що в еквіваленті становить 70593 доларів США 04 цента, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, відтак право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, при цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (з якими позивач по даній справі не звертався), а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Інші доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк