РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2019 року селище Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Стеганцова С.М.,

за участю секретаря - Реуцької Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

10 червня 2019 року позивач по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вказаним позовом, яким просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом тривалістю в 3 місяці з моменту набрання рішення законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина , яка складається із земельної ділянки площею 5,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Семенівка Шевченківського району Харківської області відповідно до розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації від 10.12.2002 року № 233, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , який видано 13.05.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359.

За життя дядько ОСОБА_3 залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме: приватизовану земельну ділянку, призначену для товарного сільгоспвиробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 , заповів племіннику ОСОБА_1 . Зазначений заповіт складено 17 липня 2008 року, посвідчено секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області Мироновим С.В., зареєстровано в реєстрі за № 63.

Проте, у заповіті, який складено ОСОБА_3 17 липня 2008 року ім`я позивача було записано невірно- « ОСОБА_1 », так як за всіма документами позивач - ОСОБА_1 . Також; помилково зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 . В зв`язку із невідповідністю запису імені позивача та адреси проживання, він звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту саме позивачу - ОСОБА_1 .

Окрім того, ні на момент складання заповіту , ні на час смерті заповідача позивачу не було відомо про існування заповіту на його користь. Крім того, співмешканці ОСОБА_3 з метою усунення позивача від спадщини не повідомляли його про те, що дядько позивача помер. Саме тому у встановлений законом термін позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Семенівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с.39).

Другий відповідач ОСОБА_2 яка зазначена позивачем як відповідач, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки Семенівської сільської ради Шевченківського району № 264 від 18.06.2019 року (а.с.29).

Процесуальні дії:

Ухвалою суду від 20 червня 2019 року відкрито провадження в даній справі. Розгляд справи визначено проводити за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року по справі проведено підготовче засідання за правилами, передбаченими ст.ст. 197, 198 ЦПК України та ухвалено закрити підготовче провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини призначити до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних обставин.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 жовтня 2011 року серії НОМЕР_2 (а.с.7).

До дня своєї смерті спадкодавець був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , склад сім`ї: ОСОБА_2 (співмешканка), ОСОБА_5 (племінниця ОСОБА_2 ), ОСОБА_6 (не родич). Вищенаведене стверджується довідкою Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 176 від 28.03.2016 року (а.с.10).

Заповіт, яким на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження, а саме: приватизовану земельну ділянку, призначену для товарного сільгоспвиробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 , виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, розміром 5,3195 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359, заповів племіннику ОСОБА_1 , складено 17 липня 2008 року, посвідчено секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області Мироновим С.В., зареєстровано в реєстрі за № 63 (а.с.11).

На земельну ділянку площею 5,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовану в с. Семенівка Шевченківського району Харківської області відповідно до розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації від 10.12.2002 року № 233, видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , від 13.05.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359 (а.с.12).

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2018 року у справі № 301/2381/18 за заявоюпозивача, встановлено факт родинних відносин, а саме , що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Колодне Іршавського району, Закарпатської області, адреса проживання: АДРЕСА_2 є племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Колодне Іршавського району Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-15).

Рішенням Іршавського районного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 301/260/19 за моєю позивача, де заінтересована особа: Семенівська сільська рада Шевченківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено факт належності правовстановлюючого документу-заповіту, складеного ОСОБА_3 17 липня 2008 року, посвідченого секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області Мироновим С.В., який зареєстрований в реєстрі за № 63 на ім`я ОСОБА_1 , позивачу ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Згідно інформації Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 18.06.2019 року № 264 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживала та значилась зареєстрованою в АДРЕСА_3 (а. с. 29).

Мотивована оцінка аргументів сторін.

Частиною 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1ст. 1270 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3ст. 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно до п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії:

1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством);

2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес;

3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будьяке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Дана правова позиція викладена в постанові ВСУ у справі № 6-496 цс17 від 06.09.2017 року.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, про заповіт йому нічого не було відомо суд дійшов висновку про те, що строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті дядька позивач пропустив з поважних причин.

У даному випадку судом не встановлено обставин, котрі свідчили б про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому його слід задовольнити, шляхом визначення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені ним судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 1216-1218,1233,1272, ЦК України,

ст.ст. 12,13,259,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Семенівка Шевченківського району Харківської області.

Початком перебігу строку вважати день набрання чинності рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду, або через Шевченківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05.08.2019 року.

Суддя

Шевченківського районного суду

Харківської області Стеганцов С.М.