29.07.2019 Справа № 756/9244/19
Номер справи 756/9244/19
Номер провадження 2/756/4924/19
У Х В А Л А

29 липня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейпіес України» про визнання договорів уступки права вимоги недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника звернувся в Оболонський районний суд м. Києва з цивільним позовом до ПАТ «Інтеграл-Банк», ТОВ «Ейпіес України» про визнання договорів уступки права вимоги недійсними.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ТОВ «Альта-Тек» 18.01.2012 укладено кредитний договір № 922, за яким відкрито кредитну лінію в розмірі 4 млн. грн.

В рахунок забезпечення виконання основного зобов`язання 18.01.2012 між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки нежитлового приміщення.

Проте в подальшому між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ТОВ «Ейпіес України» було укладено договори уступки права вимоги щодо вказаних вище кредитного та іпотечних договорів від 18.01.2012.

Позивач вважає спірні договори такими, що суперечать законодавству, а тому просить суд їх визнати недійсними.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними договори уступки права вимоги, що укладені між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ТОВ «Ейпіес України».

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

Вказаною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена у ст. 20 ГПК України.

Наведеними законодавчими положеннями до юрисдикції господарських судів віднесено спори, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Господарським договором є домовленість, укладена за встановленим змістом та формою, між учасниками господарських правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення прав та обов`язків, досягнення конкретної мети та забезпечується у випадку порушення можливістю застосування небажаних наслідків.

Аналізуючи ознаки, притаманні господарському договору та зміст договорів уступки права вимоги, що укладені між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ТОВ «Ейпіес України», суд дійшов висновку, що вказані правочини є господарськими договорами.

Таким чином, спір щодо визнання недійсними договорів уступки права вимоги між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ТОВ «Ейпіес України» підвідомчий господарському суду та не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищезазначене суд вважає, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та відноситься до юрисдикції господарського суду та підлягає розгляду в порядку, визначеному ГПК України.

Керуючись ст. 19, 186 ЦПК України, ст. 2, 4, 20, 45 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейпіес України» про визнання договорів уступки права вимоги недійсними - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право звернення з позовними вимогами до господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.О. Яценко