ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/10440/16-ц

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/665/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.,

секретар: Кривопиша Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

третя особа Чернігівська міська рада,,

дата та місце складання повного тексту рішення: 12 березня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушених прав на належну їй на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 : відновити межу даної земельної ділянки, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно встановлений паркан, звільнити та повернути позивачеві в користування самовільно зайняту ним частину належної їй на праві власності земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) на підставі Державного акту на право власності серії НОМЕР_3 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний №38614937. Власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4 ) по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який 09 листопада 2015 року зніс паркан позивача зі сторони своєї земельної ділянки та встановив свій, захопивши таким чином частину її земельної ділянки. ОСОБА_1 з даного приводу зверталась до Чернігівського відділу поліції, але кримінальне провадження було закрите з підстав того, що завдані матеріальні збитки в грошовому еквіваленті недостатні для кримінальної відповідальності.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлений паркан.

Суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою шляхом самовільно встановленого паркану на частині земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , тому слід задовольнити вимоги в частині зобов`язання відповідача демонтувати самочинно встановлений паркан, проте здійснюючи розгляд справи в межах заявлених позовних вимог та враховуючи, що відновлено порушене право позивача на користування вищезазначеною частиною земельної ділянки, тому вимоги про відновлення меж земельної ділянки, звільнення та повернення їй в користування самовільно зайнятої частини земельної ділянки не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання ОСОБА_2 звільнити та повернути в користування позивача самовільно зайняту ним частину земельної ділянки, що належить їй на праві власності, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі захищає її права. Зазначає, що ОСОБА_2 , пригородивши собі частину земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом зведення паркану, заволодів нею і використовує для власних потреб. При цьому він не збирається звільняти її та відмовлятись від її використання, про що свідчать рішення судів по справах, які відбувались паралельно даному, копії яких наявні в матеріалах справи та свідчать про наміри відповідача узаконити забрану земельну ділянку.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 не збирається віддавати самовільно захоплену частину земельної ділянки, тому що наявність паркану це лише частина допущених ним дій щодо порушення прав позивача на земельну ділянку, а спір щодо іншої частини допущених відповідачем порушень залишена судом невирішеними.

ОСОБА_2 також, не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що між домоволодіннями позивача та відповідача існує вільна земельна ділянка, яка не перебуває у власності чи користуванні інших осіб, що встановлено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року по справі №751/8036/14, тому неправомірним є посилання суду на лист Управління земельних ресурсів ЧМР від 22 вересня 2015 року про те, що між земельними ділянками, які належать ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відсутні землі запасу Чернігівської міської ради площею 0,0026 га. Вказує, що ОСОБА_1 щоб зайняти цю вільну земельну ділянку площею 0,0026 га була розроблена технічна документація в 2015 році з метою зміни координат належної їй земельної ділянки в Національній кадастровій системі, поглинувши вільну земельну ділянку, яка не була приватизована, але залишила проміжок між земельними ділянками, щоб не погоджувати з відповідачем.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що зобов`язуючи відповідача демонтувати паркан, суд не встанови хто саме встановив даний паркан.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що земельна ділянка ОСОБА_1 не межує з земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , межі земельної ділянки позивача у нових розмірах та конфігурації не погоджувалась з відповідачем, як передбачає ч.2 ст.198 ЗК України. Згідно додатку №2 земельно-технічної експертизи відповідно до координат, що зареєстровані в НКС між земельними ділянками позивача та відповідача існує вільна земельна ділянка і відстань одна від одної складає 1,45 м. Вказує, що висновок земельно-технічної експертизи, проведеної у даній справі, має великі розбіжності з промірами, які визначені в НКС і зазначені в додатку №1 судової земельно-технічної експертизи, що є порушенням ч.1 ст.107 ЗК України.

Зазначає, що не погоджується з висновком земельно-технічної експертизи, оскільки в них існують розбіжності, які не були взяті до уваги судом першої інстанції.

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу суду, що позов ОСОБА_1 було задоволено частково, проте рішенням з відповідача стягнуто судові витрати в повному обсязі.

У наданий судом строк ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважає дану апеляційну скаргу необґрунтованою. Доводи відзиву відповідають доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 . Зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині повернення самовільно зайнятої ділянки, оскільки ОСОБА_2 згідно Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 28 травня 2015 року не є суміжним землекористувачем земельної ділянки ОСОБА_1 , що також встановлено у Додатку №2 земельно-технічної експертизи, де відповідно до координат, що зареєстровані в НКС, між земельними ділянками позивача та відповідача існує вільна земельна ділянка і відстань одна від одної складає 1,45 м.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0481 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстрована 25 травня 2007 року на підставі Державного акт НОМЕР_5 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру (а.с.5-6, 144, 165-166 т.1).

В матеріалах справи наявний кадастровий план даної земельної ділянки з описом меж. Від А до Б ділянка гр. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; від Б до В землі не надані у власність або постійне користування; від В до Г ділянка гр. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ); від Г до Д ділянка гр. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ); від Д до А землі загального користування (вул.Рильського) (а.с.7-7а, 8, 145, 167, 168 т.1).

Також право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9 т.1).

ОСОБА_1 09 листопада 2015 року звернулась до Чернігівського відділу поліції з заявою стосовно пошкодження паркану за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, оскільки шкода, яка спричинена, не підлягає під ознаки істотної, під час кримінального провадження встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження було закрите (а.с.10-11 т.1).

Матеріали справи містять технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вказаної земельної ділянки зальною площею 0,0481 га ОСОБА_1 від 2015 року (а.с.25-44, 172-195 т.1).

В Пояснювальній записці до технічної документації зазначено, що в ході проведення робіт було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0481 га має іншу конфігурацію, відмінну від тої, що вказана у державному акті на право власності на земельну ділянку, а саме, проміри зовнішньої межі земельної ділянки у акті відрізняються від тих, які були встановлені на місцевості. Замовники про це були попереджені та дали згоду на внесення змін у конфігурацію земельної ділянки. При цьому в даній записці зазначено поворотні точки від Д до А як землі міської ради (вул.Рильського) (а.с.28-29 т.1) та зафіксовані 22 травня 2015 року поворотні точки (а.с.38 т.1). Межові знаки передані по Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1 . Власники суміжних земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодили межі(а.с.40 т.1). Складено креслення перенесення в натуру зовнішніх меж земельної ділянки (а.с.41т.1).

Зі схеми зйомки та прив`язки меж земельної ділянки вбачається, що відстань від точки А до точки Б ділянка гр. ОСОБА_3 складає 32 м; від Б до В землі не надані у власність або постійне користування 15,04 м; від В до Г ділянка гр. ОСОБА_4 16,95 м; від Г до Д ділянка гр. ОСОБА_5 17,27 м; від Д до А землі загального користування - 14,28 м.

По державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_1 . Чернігівською міською радою 25 травня 2007 року на підставі рішення Чернігівської міської ради (3 сесія 5 скликання) від 15 травня 2006 року зазначено: від точки А до точки Б ділянка гр. ОСОБА_3 складає 33,30 м; від Б до В землі не надані у власність або постійне користування 14,80 м; від В до Г (яка складається на даний час з ділянка гр. ОСОБА_4 16,95 м; від Г до Д ділянка гр. ОСОБА_5 17,27 м, а разом 34,22 м) 32,87 м; від Д до А землі загального користування - 14,29 м (а.с.33 т.1, 61 т.2).

Згідно плану земельної ділянки, відведеної під індивідуальне будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 площа ділянки складає 465 кв.м. (а.с.69 т.1, 75 т.2)

Згідно акту про відвід меж ділянки в натурі від 17 листопада 1980 року ОСОБА_1 виділена земельна ділянка площею 465 кв.м для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.74 т.2). За повідомленням Чернігівської міської ради від 19 травня 2014 року у протоколах виконавчого комітету з 19 грудня 1988 року до 20 лютого 1989 року щодо збільшення земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 19 АДРЕСА_5 не знайдено (а.с.73 т.2).

ОСОБА_1 звернулась до Державного кадастрового реєстратора з заявою про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру 28 травня 2015 року (а.с.143, 170-171 т.1) на підставі якої внесені виправлення у координатах поворотних точок меж земельної ділянки НОМЕР_2 про що зазначено в поземельній книзі (а.с.147-158 т.1).

ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 06 березня 2017 року за №9-25-0.2-6378/2-17 повідомлено, що земельна ділянка НОМЕР_2 не була перенесена до архівного шару Державного земельного кадастру, а державним кадастровим реєстратором управління було внесено зміни до відомостей про координати поворотних точок земельної ділянки, на підставі заяви власника та документації із землеустрою (а.с.164)

Також вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0223 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 березня 2013 року (а.с.121 т.1) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.122 т.1).

Згідно Договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності 11 травня 1982 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 надано земельну ділянку по АДРЕСА_6 площею 480 кв.м. згідно плану земельної ділянки (а.с.140-141 т.2)

Згідно плану земельної ділянки, відведеної під індивідуальне будівництво житлового будинку по АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 та АДРЕСА_6 ОСОБА_2 площа ділянки складає 480 кв.м. (а.с.68 т.1).

Матеріали справи містять технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що свідчать про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2 в АДРЕСА_6 , складена 2012 року (а.с.70-80 т.1).

Актом встановлення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 від 01 вересня 2012 року визначено, що в присутності співвласників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 погоджено зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , площею 0,0223 га (а.с.71 т.1, а.с.80, 81 т.2).

З кадастрового плану земельної ділянки НОМЕР_4 вбачається, що ділянка ОСОБА_2 від т. Г до т. Д межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с.79 т.2) при цьому сама межа не наведена, а лише наявні такі точки.

В подальшому, рішенням Чернігівської міської ради від 28 серпня 2015 року було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в т.ч. ОСОБА_2 по АДРЕСА_6 , орієнтованою площею 0,0026 га (на умовах оренди) (а.с.55 т.1).

Наявні викопіювання за кадастрової карти земельної ділянки ОСОБА_2 , карта (а.с.56, 57, 58, 59, 60 т.1).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру ОСОБА_2 розроблявся проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0026 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_6 з кадастровим номером НОМЕР_6 . Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.72, 75, 78 т.1). В матеріалах справи наявний кадастровий план даної земельної ділянки з описом меж. Від А до Б ділянка АДРЕСА_8 ; від Б до В земельна ділянка АДРЕСА_7 ; від В до Г ділянка АДРЕСА_3 ; від Г до А ділянка АДРЕСА_1 (а.с.73-74, 76-77, 79-80 т.1). Наявне викопіювання з кадастрової карти ділянки ОСОБА_2 та план (а.с.81, 82 т.1).

За повідомленням Управління архітектури та містобудування ЧМР від 09 лютого 2015 року ширина житлового кварталу в межах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 по матеріалах топографічного знімання М1:500, станом на 1988 рік, становить 63,0 м (а.с.61 т.1 а.с.77, 78 т.2).

За повідомленням Управління земельних ресурсів ЧМР від 22 вересня 2015 року, розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки в користування (на умовах оренди) загальною площею 0,0026 га за рахунок земель запасу, де зазначено, що йому відмовлено в погодженні проекту, оскільки земельна ділянка від точки Г до точки А на кадастровому плані межу з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , проте не зазначено її кадастровий номер та кадастрові номери інших суміжних земельних ділянок. В листі зазначено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, що перебуває власності ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 фактично межує з земельною ділянкою, яка перебуває в власності ОСОБА_2 по АДРЕСА_6 , тобто між зазначеними ділянками відсутні землі запасу Чернігівської міської ради площею 0,0026 га. Крім того, в акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 11 лютого 2014 року відсутній підпис суміжного землевласника ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ст.198 ЗК України, відповідно до якої кадастрова зйомка включає в тому числі й погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Також в проекті відсутня довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, що суперечить ст.50 Закону України «Про землеустрій» (а.с.131 т.1, а.с.82 т.2).

У матеріалах справи наявний висновок №ЕД-3-1-02/13 земельно-технічного експертного дослідження від 16 серпня 2013 року складений за заявою ОСОБА_2 де зазначено, що частина ділянки, відображена червоним кольором на схемі в додатку до Заяви від 31 липня 2013 року, відноситься до земельної ділянки по АДРЕСА_6 , виділеної ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рішенням Чернігівської міської ради №130 від 10 березня 1982 року в безстрокове користування. Загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_6 , в тому числі: земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_9 (0,0223 га) та земельної ділянки, переданої у власність та приватизованої ОСОБА_2 (0,0223 га) згідно даних з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 лютого 2013 року №НВ-013 та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 березня 2013 року №1539228 і даних Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 березня 2013 року, індексний номер 1539115, менша на 32 к.в.м площі земельної ділянки по АДРЕСА_6 , первинно виділеної ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Рішенням Чернігівської міської ради №130 від 10 березня 1982 року в безстрокове користування (а.с.132-136 т.1).

За клопотанням учасників судового розгляду у даній справі проводилась судова експертиза та, відповідно до Висновку експерта від 25 серпня 2018 року №16-17:

1. для приведення у відповідність фактичних меж земельної ділянки АДРЕСА_1 до меж земельної ділянки АДРЕСА_1 .Рильського кадастрового номеру НОМЕР_2 , координати якої зареєстровані в державному земельному кадастрі та внесені до НКС, потрібно: т.Д-1 перенести в т.Д на 0,35 м в бік ділянки №41, т.Б-1 перенести в т.Б на 0,43 м у бік сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_2 . АДРЕСА_6 , т.В-1 перенести в т.В на 1,08 м в бік ділянки АДРЕСА_6 , та вирівняти межу з т.В до т.Е шляхом перенесення огорожі розміром 3,50 м та 3,86 м на межу відповідно до координат внесених до НКС;

2. фактичні межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 кадастрового номеру НОМЕР_2 не відповідають координатам меж внесених до НКС. Межа АБ відповідно до координат внесених до НКС не співпадає з фактичною межею АБ-1. Для приведення до відповідності до координат внесених до НКС потрібно т.Б1 перенести в т.Б на 0,43 м. Межа БВ відповідно до координат внесених до НКС не співпадає з фактичною межею Б1В1. Для приведення до відповідності до координат внесених до НКС потрібно т.В1 перенести в точку В на 1,08 м та вирівняти межу з т.В до т.Е, шляхом перенесення огорожі розміром 3,50 м та 3,86 м на межу відповідно до координат внесених до НКС. Межа ВГД відповідно до координат внесених до НКС не співпадає з фактичною межею В1Д1. Для приведення до відповідності до координат внесених до НКС потрібно т.В1 перенести в точку В на 1,08 м, т.Д1 перенести в т.Д на 0,35 м. Частина земельної ділянки № АДРЕСА_1 вул.Рильського площею 5,0 кв.м., в межах, що внесені в НКС, кадастрового номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 знаходиться в користуванні ОСОБА_2 (на збірному плані №1 показано жовтим кольором, додаток №1);

3. Земельна ділянка, координати якої внесені до НКС та зареєстровані в державному земельному кадастрі за ОСОБА_2 , не відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою АДРЕСА_6 та не співпадає з прив`язкою до об`єктів нерухомості на земельній ділянці, а саме:

- згідно візуального обстеження та згідно ортофотоплану (додаток №2) встановлено, що червона лінія вулиці Руднєва співпадає з червоною лінією земельної ділянки №18 фактичного користування, межа по червоній лінії відповідно до координат внесених до НКС не співпадає з червоною лінією вулиці Руднєва, межа відповідно до координат внесених до НКС зміщена в бік вулиці Руднєва на 1,10м-1,35м, при цьому частина земельної ділянки № НОМЕР_7 накладається на землі загального користування - вулицю Руднєва;

- згідно збірного плану№1 (додаток №1) та згідно ортофотоплану (додаток №2) встановлено, що бічна межа координати якої внесені до НКС на плані зазначена Б2В3, зміщена від фактичної межі Б3Ві в бік сусідньої земельної ділянці та проходить по сусідній земельній ділянки АДРЕСА_9 , при цьому частіша земельної ділянки № НОМЕР_7 накладається на земельну ділянку № НОМЕР_8 ;

- згідно збірного плану №1 (додаток №1) та згідно ортофотоплану (додаток №2) встановлено, що межа, координати якої внесені до НКС на плані зазначена B3Eb зміщена в бік ділянки АДРЕСА_6 та проходить по сараю, який належить ОСОБА_2 , таким чином, що частина сараю розташована за межами земельної ділянки № НОМЕР_7 .

- згідно збірного плану №1 (додаток №1) встановлено координати контуру житлового будинку та сараю (на збірному плані жовтим кольором), що внесені до НКС, не відповідають фактично розташованому контуру житлового будинку та сараю, контур житлового будинку та сараю (на збірному плані жовтим кольором), що внесені до НКС зміщений по відношенню до фактично розташованих будівель;

4. Згідно візуально-інструментального обстеження встановлено, що фактично між земельними ділянками АДРЕСА_1 , кадастрового номеру НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та земельною ділянкою АДРЕСА_6 кадастрового номеру НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 встановлена огорожа, вільна земельна ділянки фактично відсутня.

5. Питання не входить до компетенції судового експерта зі спеціальності 10.7 «Розподіл земельних ділянок та визначення порядку користування земельними ділянками», п`яте питання відноситься до питання експертизи з землеустрою.

6. Земельна ділянка, що зображена у викопіюванні з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру від 11 березня 2015 року №НВ-015 (аркуш справи 56-57) між земельними ділянками по АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 , відносно якої 28 серпня 2015 року Чернігівською міською радою прийнято рішення «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відповідно до п.3 п.п.3.11 якого, ОСОБА_2 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0026 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_6 для передачі такої земельної ділянки ОСОБА_2 в оренду, частково накладається на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_9 , сформовану згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості загальною площею 0,0481 га гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 2015 року, розробленої ФОП ОСОБА_12 , на підставі якої були виправлені помилки в Державному земельному кадастрі у відповідності до п.156-2 Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051 від 17 жовтня 2012 року із змінами та доповненнями та видано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 травня 2015 року №НВ-015 складений державним кадастровим реєстратором Луценко О.В.

7. Каталог координат точок кутів повороту зовнішніх меж земельної ділянки АДРЕСА_1 в додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 травня 2015 року №НВ-015 відсутній, тому провести відповідність неможливо.

За результатами аналізу шостого питання складений збірний план №5 в якому відображені земельна ділянка АДРЕСА_1 , відповідно фактичного користування АДРЕСА_1 Рильського кадастрового номеру НОМЕР_2 , згідно технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку 41 по АДРЕСА_1 , розробленої Багатопрофільним науково-виробничим підприємством «Черона-Л» 2005 рік (матеріали справи №751/6027/14, аркуш 114-131), земельна ділянка АДРЕСА_6 , відповідно фактичного користування, земельна ділянка АДРЕСА_6 . АДРЕСА_9 кадастрового меру НОМЕР_6 згідно технічної документації.

8. Площа земельної ділянки НОМЕР_10 , державну реєстрацію якої було проведено державним кадастровим реєстратором Луценко О ОСОБА_13 . 28 травня 2015 року сформованої згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості загальною площею 0,0481га гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) 2015 року, розробленої ФОП ОСОБА_12 не змінилася.

Конфігурація, лінійні проміри земельної ділянки НОМЕР_10 , державну реєстрацію якої було проведено державним кадастровим реєстратором Луценко О ОСОБА_13 . 28 травня 2015 року сформованої згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості загальною площею 0,0481га гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)2015 року, розробленої ФОП ОСОБА_12 змінилися (відображено в таблиці №3 висновку), а саме межа АБ відповідно до кадастрового плану 2005 року більше межі АБ відповідно до кадастрового плану 2015 року на 1,30м, межа БВ відповідно до кадастрового плану 2005 року менше межі БВ відповідно до кадастрового плану 2015 року на 0,24 м, межа ВГ відповідно до кадастрового плану 2005 року менше межі ВГД відповідно до кадастрового плану 2015 року на 1,35 м. Питання стосовно статусу та форми власності земельної ділянки не відноситься до компетенції експерта (а.с.2-30 т.2).

Згідно даних ДП «Чернігівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 26 грудня 2018 року №07/1029 вбачається, що свідоцтво №2418 від 15 січня 2017 року про повірку засобу вимірювальної технічки тахеометра електронного SOKKIA SET 600 зав. №014682, власником якого є ФОП ОСОБА_14 ДП «Чернігівстандартметрологія» не видавало (а.с.99 т.2), також не видавалось на даний прилад і свідоцтво про повірку №32931 від 15 січня 2017 року (а.с.100 т.2). Згідно відповіді від 01 лютого 2019 року №86/01-14 вбачається, що з 01 січня 2017 року по 31 січня 2019 року ФОП ОСОБА_14 була проведена повірка засобу вимірювальної техніки тахеометра електронного SOKKIA SET 600 зав. №014682, та видано свідоцтво №05 від 14 січня 2019 року (а.с.137 т.2).

З приводу підроблення свідоцтва ОСОБА_2 звертався до СВ ЧВП ГУНП України в Чернігівській обл. (а.с.138-139 т.2).

Судовим експертом Солдатовою В.С. 06 березня 2019 року надано доповнення до висновку експерта №16-17 від 25 серпня 2018 року, згідно якого внесено виправлення технічної помилки щодо інформації вимірювального приладу та надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №23-21/0001161, чинне до 22 грудня 2017 року на прилад SET 610 зав. №200391, яким проводився обмір земельних ділянок АДРЕСА_10 41 по вул АДРЕСА_9 та № АДРЕСА_6 для проведення земельно-технічної експертизи (а.с.145, 146 т.1).

Управління земельних ресурсів від 22.09.2015 року №5463 повідомило відповідача ОСОБА_2 , що земельна ділянка, що перебуває у власності ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 фактично межує з земельною ділянкою, яка перебуває у його власності. Між зазначеними земельними ділянками відсутні землі запасу Чернігівської міської ради площею 0,0026 га (т.2 а.с.82).

З матеріалів справи, пояснень сторін встановлено, що дійсно, між сторонами тривалий час існує спір щодо користування вищезазначеними земельними ділянками.

Так ОСОБА_2 звертався до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності ЧМР стосовно тривалого розгляду питання з приводу затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 0,0026 га по АДРЕСА_6 (кадастровий номер НОМЕР_6 ), який розроблений Багатопрофільним ПП «Позитив»; визнання неправомірною відмову ЧМР стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки в оренду строком на 5 років для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язання ЧМР повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою (а.с.95-99 т.1) однак, рішення по справі відсутнє.

ОСОБА_2 також звертався до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дії Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області щодо виявленої помилки у координатах поворотних точок меж земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_6 ) та зобов`язання державного кадастрового реєстратора Луценка О.В. скасувати повідомлення про виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, у електронному документі та документації із землеустрою (оцінки земель, помилки, допущеної у його відомостях від 27 жовтня 2016 року №22-28-99.2-5810/2-16) (а.с.104-110 т.1).

Вбачається, що за вказаним Повідомленням від 27 жовтня 2016 року виявлено помилку: не вірні координати земельної ділянки, так як кадастровий реєстратор ОСОБА_15 10 грудня 2015 року зареєстрував земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 з порушенням вимог земельного законодавства, а саме, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_6 накладається на три інші, раніше зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 (ділянка ОСОБА_16 ), НОМЕР_4 та НОМЕР_11 . Помилка допущена у координатах поворотних точок меж земельної ділянки (а.с.119 т.1). Вбачається, що з заявою про помилку звернулась 28 травня 2015 року ОСОБА_1 (а.с.120 т.1).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено: зобов`язано ОСОБА_1 , власника земельної ділянки АДРЕСА_1 , усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_6 , шляхом знесення самочинно встановленого паркану від т.В до т. в межах Е та від т.З до т.Д-1, визначених у Збірному плані земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_11 . АДРЕСА_9 18 (додаток №2) висновку експерта судової земельно-технічної експертизи від 02.02.2015 року; зобов`язано ОСОБА_1 звільнити і повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,7 кв.м., що розташована за господарською будівлею сараєм позначеного в технічному плані на житловий будинок АДРЕСА_6 під літерою Б-1, в межах визначених у Збірному плані земельних ділянок за адресою АДРЕСА_6 (додаток № 2) Висновку експерта судової земельно-технічної експертизи від 02 лютого 2015року.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року по справі №751/8036/14 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення Чернігівської міської ради від 30 січня 2014 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_6 , орієнтовною площею 0.0026 на умовах оренди. Даним рішенням встановлено, що згідно висновку експерта по сьомому питанню земельна ділянка площею 0.0026 га, яка розташована між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 згідно документів, розроблених БПП «Позитив», фактично відсутня в натурі (на місцевості), є думкою експерта. Згідно відповіді на 5 запитання суду (також на думку експерта) при виготовленні технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 було допущено технічну помилку. Таким чином, висновок експерта не є однозначним і ґрунтується на припущеннях. Судом не враховано, що Державний акт ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 є чинним, його чинність підтверджена рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про визнання недійсним зазначеного державного акту про право власності недійсним (а.с.62-66 т.1).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, Державного кадастрового реєстратора Луценка О.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_1 (а.с.147-150 т.2).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконними дії Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівській області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0026 по АДРЕСА_6 із кадастровим номером НОМЕР_6 , зобов`язано скасувати державну реєстрацію від 10 грудня 2015 року земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_6 та вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.199-202 т.1, 91-98 т.2). Постанова набрала законної сили, оскільки була переглянута Київським апеляційним адміністративним судом 28 березня 2017 року і апеляційну скаргу залишено без задоволення. Наразі відкрито касаційне провадження 16 червня 2017 року.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до частин першої та третьої статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Положеннями ч.3 ст.103 ЗК України визначено що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до положень ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих сторонами при розгляді справи.

В суді першої інстанції були допитані експерт ОСОБА_17 та спеціаліст Чіпак В. ОСОБА_18 , з пояснень яких встановлено, що земельні ділянки сторін між собою не межують згідно даних Національної кадастрової системи, однак фактично між ними відсутня вільна земельна ділянка. В той же час, згідно висновку експерта від 25 серпня 2018 року (який викладений вище), межі земельної ділянки, належної ОСОБА_1 не відповідають координатам меж внесених до НКС та знаходиться в користуванні ОСОБА_2

Іншого відповідачем не доведено, ним не надано правовстановлюючих документів щодо належності йому права користування чи власності щодо земельної ділянки, на якій ним зведено спірну огорожу.

Враховуючи наведені норми матеріального права та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, самовільно встановивши паркан на земельній ділянці ОСОБА_1 , чинить перешкоди у вільному доступі позивача до належної їй земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що рішення суду першої інстанції не в повній мірі захищає її права, частково заслуговують на увагу. Апеляційний суд вважає, що для відновлення прав ОСОБА_1 судом першої інстанції не повно визначено спосіб усунення перешкод у користуванні, а саме щодо звільнення і повернення землі, зазначено лише що огорожу слід знести, однак, для відновлення прав позивача слід зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , звільнити та повернути її позивачці шляхом демонтажу самочинно встановленого паркану та перенесення його з точки В1 в точку В на 1,08 м в бік ділянки АДРЕСА_6 та вирівнювання межі з т.В до т.Е шляхом перенесення огорожі розміром 3,50 м та 3,86 м на межу відповідно до координат, внесених до НКС (показано в збірному плані №1, додаток №1 до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №16-17 від 25 серпня 2018 року, проведеного судовим експертом Солдатовою В.С.).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 , пригородивши собі частину її земельної ділянки заволодів нею і використовує для власних потреб приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також на пояснення відповідача в судовому засіданні, який підтвердив встановлення в якості огорожі металевої сітки.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що між домоволодіннями позивача та відповідача існує вільна земельна ділянка, яка не перебуває у власності чи користуванні інших осіб; що ОСОБА_1 щоб зайняти цю вільну земельну ділянку площею 0,0026 га була розроблена технічна документація в 2015 році з метою зміни координат належної їй земельної ділянки в Національній кадастровій системі, поглинувши вільну земельну ділянку, яка не була приватизована, але залишила проміжок між земельними ділянками, щоб не погоджувати з відповідачем. Дані твердження належним чином досліджені судом першої інстанції і їм надано обґрунтування. Достовірно встановлено, що вільної земельної ділянки площею 0,0026 га фактично не існує і для того, щоб усунути розбіжності, ОСОБА_1 розроблено технічну документацію та здійснено реєстрацію.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що зобов`язуючи відповідача демонтувати паркан, суд не встанови хто саме встановив даний паркан, не заслуговують на увагу, оскільки в апеляційному суді відповідач фактично погодився знести свій паркан (сітку).

Доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 , що земельна ділянка ОСОБА_1 не межує з земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , не впливають на рішення суду першої інстанції, адже дійсно, згідно даних НКС дані земельні ділянки не межують, проте ОСОБА_2 встановлено паркан саме на земельній ділянці ОСОБА_1 , що порушує її права і таке порушення має бути усунене.

Доводи ОСОБА_2 , що полягають у його непогодженні з висновком земельно-технічної експертизи, спростовуються змістом самої експертизи, матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції, який надав вичерпну оцінку вказаним скаржником доводам.

Інші доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування вірного по суті рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст.376 ЦПК України дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та необхідності змінити оскаржуване рішення в частині способу задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 березня 2019 року змінити в частині способу задоволення позовних вимог.

Зобов`язати ОСОБА_2 (місце реєстрації і проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_12 ) усунути ОСОБА_1 (місце реєстрації і проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , шляхом демонтажу самочинно встановленого паркану та перенесення його з точки В1 в точку В на 1,08 м в бік ділянки АДРЕСА_6 та вирівнювання межі з т.В до т.Е шляхом перенесення огорожі розміром 3,50 м та 3,86 м на межу відповідно до координат, внесених до Національної кадастрової системи (показано в збірному плані №1, додаток №1 до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №16-17 від 25.08.2018 р., проведеного судовим експертом Солдатовою В.С.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови виготовлено 02 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: