ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3680/18
Провадження № 2/210/322/19
У Х В А Л А

іменем України

"15" серпня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хобти С.Г.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину про надання довіреності від імені ЖБК «Схід-2», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину про надання довіреності від імені ЖБК «Схід-2».

У судовому засіданні 15 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хобта С.Г. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по справі і стягнення судових витрат. В обґрунтування клопотання зазначив, що предметом позову визначено визнання дій відповідача по виданню та завіренню довіреності ОСОБА_3 від 03.02.2018 року в інтересах юридичної особи ЖБК «Схід-2» ІК 21910404, проте, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є керівником житлово0будівельного кооперативу «Схід -2» з 17.03.2012 року.

03 січня 2018 року, ОСОБА_2 , як керівник ЖБК «Схід-2» було видано довіреність на ім`я ОСОБА_4 , для здійснення представництва інтересів кооперативу в судах та органах державної виконавчої служби з відповідними повноваженнями, що вказані у цій довіреності, посвідчуючи довіреність від 03.01.2018 року ОСОБА_2 діяла не як фізична особа, а від імені інтересів ЖБК «Схід-2», а тому, на думку представника відповідача, визначення ОСОБА_2 , як відповідача по справі є неприйнятним, оскільки вона як фізична особа довіреність від 03.02.2018 року не видавала, в неї відсутній спір з вказаного предмету з ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, представник відповідача ОСОБА_5 просив суд закрити провадження по справі та стягнути витрати пов`язані з розглядом справи, так як між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги по вказаній справі, за надання юридичної допомоги відповідач сплатила ОСОБА_5 гонорар у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією від 04.10.2018 року, а тому посилаючись на вимоги ст. 133, 142 ЦПК України представник відповідача, просив суду стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000, 00 грн.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення вказаного клопотання та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення учасників по справі та дослідивши матеріли справи, вража, що клопотання представника відповідача Хобти С. ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, у липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив суд визнати дії відповідача по виданню та завіренню довіреності ОСОБА_2 від 03.02.2018 року в інтересах юридичної особи ЖБК «Схід-2» ІК 21910404 протиправними та скасувати її.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана довіреність була видана 03 січня 2018 року житлово-будівельним кооперативом «Схід-2» в особі голови правління ОСОБА_7 Світлани Борисівни, на підставі Статуту та керуючись ст. ст. 237, 244, 246 ЦК України та ст. ст. 42, 44 ЦПК України та уповноважувала ОСОБА_4 представляти інтереси кооперативу в судах, користуватися всіма правами наданими чинним законодавством України представнику сторони в цивільному процесі. (а.с.3)

Згідно ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, актами органу юридичної особи та з інших підстав встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Як вбачається з Статуту житлово-будівельного кооперативу «Схід-2», який долучений до матеріалів справи, положеннями п. 10.4 вказаного Статуту, в редакції від 29.11.2014 року, голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів ЖБК і рішень правління, діє без доручення від імені ЖБК, укладає в межах своєї компетенції договори, розпоряджається коштами, відповідно до затвердженого кошторису.

На підставі викладеного, суд зазначає, що посвідчуючи довіреність від 03.01.2018 року ОСОБА_2 діяла не як фізична особа, а від імені та в інтересах ЖБК «Схід-2», а тому суд погоджується з доводами представника відповідача та вважає, що у ОСОБА_1 відсутній спір з вказаного предмету.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, а тому вимоги представника відповідача щодо закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору підлягають задоволенню.

Згідно п.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, оскільки провадження у справі закривається, то позивач не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо вимог представника відповідача ОСОБА_5 про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн., суд вважає, що в цій частині слід відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що правничу допомогу у справі відповідачу ОСОБА_2 надавав адвокат Хобта С.Г. на підставі договору від 19.09.2018 року (а.с. 22).

Відповідно до п. 3.1 Договору клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар (винагороду) в строк передбачений додатковою угодою до договору.

Разом з поданою до суду позовною заявою представник відповідача Хобта С.Г. надав суду договір про надання правової допомоги від 19.09.2018 року; квитанції про оплату за послуги адвоката, детальний розрахунок витрат та довідку про відкриття рахунку. (а.с. 19- 22).

Про те, а ні відповідач ОСОБА_2 , а не її представник ОСОБА_5 не надали суду акт приймання-передачі наданих послуг.

За урахуванням вище викладеного, та відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, якою встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому й відмовляє в частині вимог, в наслідок не підтвердження їх документально.

На підставі п.2 ч.1 ст.255, ст.258, ч.6 ст.259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хобти С.Г. від 04.10.2018 року про закриття провадження у справі і стягнення судових витрат задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину про надання довіреності від імені ЖБК «Схід-2» - закрити.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу, протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 16 серпня 2019 року.

Суддя: С. В. Ступак