ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8846/18

провадження № 22-ц/4809/1070/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2019 року в складі головуючого судді Мохонько В. В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

20.12.2018 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1066,19 грн, індексу інфляції в сумі 941,90 грн, 3% річних в сумі 161,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Відповідачу надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 на суму 1066,19 грн. за період з травня 2017 року по листопад 2018 року включно, послуги своєчасно не оплачувались, внаслідок чого за вказаний період виникла заборгованість, що станом на 01.12.2018 р. становить 1066,19 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1066,19 грн, індекс інфляції в сумі 941,90 грн, та 3% річних в сумі 161,40 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1 066,19 грн рахується з 2013 року по листопад 2018 року і підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції в розмірі 941,90 грн та 3% річних в сумі 161,40 грн, нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення. Відповідач постійно сплачував за надані послуги, тому строк позовної давності не пропущено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказано судового рішення і ухвалення нового рішення про з відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно довідки № 234 від 17.05.2013 року, виданої ЖЕК № 7 в квартирі відповідача 20.04.2014 року було встановлено лічильник на воду.

Позивач неправомірно проводив нарахування не за показаннями лічильника, а виходячи з норми споживання на 2 осіб, які прописані в квартирі.

Відповідач звертався до позивача наприкінці 2018 року, щоб здійснити повірку сплат та нарахувань за водопостачання, та отримав довідку про нарахування плати та розмір платежів.

Вважає, що позивач здійснив нарахування з нормативами (нормами) споживання на дві особи безпідставно, оскільки з власної вини невчасно здійснив перевірку лічильника холодної води.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» Протосовицьку Н. В., яка заперечувала проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з 01.04.2012 року надає послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

В період з 01.07.2008 року по 31.03.2012 року включно, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались КП «Кіровоградське-водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради».

З 01.04.2012 р. правонаступником прав і обов`язків комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» є ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

ОСОБА_1 з 27.08.1969 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до інформації наданої ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 09.04.2019 року в абонентній базі обліку Кропивнйцького ВКГ ОКВП «Дніпро - Кіровоград» за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 з 01 липня 2008 року. За даною адресою зареєстрований засіб обліку холодної води КВ -1,5 № 214161. Між підприємством та споживачем ОСОБА_1 існують фактичні договірні відносини, послуга надається, споживач не заперечує проти її отримання (а.с.82).

Згідно довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на початок травня 2017 року за відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 1103,57 грн, в подальшому за послуги відповідачем проводилась оплата помісячно, але не в повному обсязі, проте на кінець зазначеного в позові періоду ( з 05.2017 року по 11.2018 року ) заборгованість складала 1066,19 грн (а.с.3).

Крім того у вказаній довідці зазначено, що вже подавався позов до суду про стягнення боргу на 01.10.2012 року в сумі 3232,91 грн, в період з квітня 2015 року по серпень 2016 року, згідно платіжних доручень виконавчою службою перераховано суму 3232,91 грн в погашення боргу на 01.10.2012 року.

Згідно довідки ЖЕК № 7, 20.04.2004 року установлено водолічильник ОСОБА_1 в квартирі, за адресою АДРЕСА_3 (а.с.28).

Згідно копії відомості про зміну кількості мешканців по ЖЕК № 7 за квітень 2013 року за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровано 1 особу, у зв`язку із зміною власника (а.с.65).

Проте, відповідно до розрахунку заборгованості за оплату за водопостачання і водовідведення в період з 01.10.2012 року по 30.04.2017 року по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем починаючи з жовтня 2012 року проводилося нарахування за спожиті послуги на 1 особу, з 26.04.2013 року з розрахунку на 2 особи, з 11.04.2014 року відповідно до показів лічильника обліку показів (а.с.4).

З вказаного розрахунку встановлено, що позивачем до розрахунку заборгованості, пред`явленого до стягнення у даній справі включено заборгованість, яка виникла ще до грудня 2015 року, і не сплачувалась відповідачем через безпідставне її нарахування за нормою споживання на 2 осіб, а не з урахуванням показників лічильника.

Відповідно до копії акта №11566 від 11.04.2014 року, складеного представником ОКВП «Дніпро-Кіровоград», у ОСОБА_1 було здійснено повірку лічильника, в період з 11.04.2014 року по 30.06.2017 року розрахунок за послуги відбувався на підставі показів засобів обліку (а.с.64).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Встановлено, що сторони перебувають у фактичних договірних відносинах з водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_3 ) на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та видано абонентську книжку, останнім здійснюється оплата за послуги з водопостачання і водовідведення.

Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 22 Закону України " Про питну воду та питне водопостачання " №2918- ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд першої інстанції в обгрунтування своїх висновків щодо розміру заборгованості, зокрема включення нарахованого позивачем боргу за період до травня 2017 року (зазначеного в позові як початок спірного періоду), в тому числі з 2013 р. по 2015 р., послався на норми ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, згідно з якими, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку і після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суд врахував,що відповідач постійно сплачує за надані послуги, тому строк позовної давності не є пропущеним.

Не можна погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на припущеннях, зроблені без урахування меж заявлених вимог.

Судом не враховано, що позивач самостійно визначив період за який виникла і стягується заборгованість: з травня 2017 року по листопад 2018 року включно.

З наданої позивачем довідки (а.с. 3) вбачається, що у вказаний період споживач щомісячно сплачував кошти за отримані послуги, допускав неповну сплату, але на кінець періоду заборгованості за спожиті послуги з водопостачання і водовідведення не було, з урахуванням того, що борг в сумі 1103, 57 грн. був нарахований ще до початку спірного періоду.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наданих позивачем розрахунків заборгованості та довідки про нарахування платежів ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до стягнення із ОСОБА_1 пред`явлено в тому числі суми заборгованості за надані послуги, починаючи з жовтня 2012 року до грудня 2015 року, за якими сплинув трирічний строк позовної давності на час подання позову до суду (20.12.2018 року), про застосування якої заявлено відповідачем у запереченнях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОКВП«Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовити за його безпідставністю і недоведеністю.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з урахуванням того, що відповідач, як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, з позивача в дохід держави підлягає стягненню 2643,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», місцезнаходження: вул. Соборна, 19-а, м. Кропивницький, , в дохід держави 2643,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко