Ухвала

Іменем України

30 липня 2019 року

м. Київ

справа № 760/26360/18

провадження № 61-13936ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві Кедик Тетяни Володимирівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції міста Києва Кедик Т. В. в частині оформленого ним розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 15 серпня 2018 року по виконавчому провадженню та скасувати цей розрахунок.

Скарга обґрунтована тим, що згідно з розрахунком заборгованості із сплати аліментів № 29480961 станом на 01 липня 2018 року загальна заборгованість складає 127 939,33 грн, однак, даний розрахунок є невірним. Зазначає, що у зв`язку із наявними хворобами він протягом тривалого часу лікувався, переніс дві операції, а тому не мав об`єктивно можливості працевлаштуватися раніше. Такого доходу, як зазначено в розрахунку, у нього немає. Крім того, він звертався до виконавчої служби щодо зменшення суми заборгованості, однак відповіді не отримав.

Солом`янський районний суд міста Києва ухвалою від 10 квітня 2019 року в задоволенні скарги відмовив.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що складений державним виконавцем розрахунок повністю відповідає вимогам закону, а ті обставини, що боржник протягом тривалого часу не працював, мав проблеми зі здоров`ям, має нову дружину жодним чином не впливають на законність складеного розрахунку заборгованості.

Київський апеляційний суд постановою від 26 червня 2019 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

18 липня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права, зокрема суди попередніх інстанцій не врахували та не дослідили докази, які ним були подані щодо наявності у нього хвороби, а також щодо сплати аліментів в розмірі відповідно до його доходів. Не витребувано усіх матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з чим вони не були досліджені судами в повному обсязі. Також, ОСОБА_1 посилається й на наявність помилок в оскаржуваному розрахунку державного виконавця щодо його персональних даних, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, до яких суди віднеслися формально та залишили без належної уваги.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до частин першої-другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судами встановлено, що на виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби міста Києва перебуває виконавче провадження № 29480961 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей.

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Кедик Т. В. із заявою про перерахунок заборгованості із сплати аліментів з урахуванням того, що з 22 травня 2018 року він працевлаштувався продавцем-консультантом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з посадовим окладом 3 750 грн на місяць.

15 серпня 2018 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва складено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 № 29480961 за період з серпня 2012 року по червень 2018 року, згідно з яким заборгованість із сплати аліментів становила 127 939,33 грн.

В період до травня 2018 року для визначення розміру аліментів бралася величина середньої заробітної плати по місту Києву, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання доходів боржником. Розмір аліментів за червень 2018 року визначений державним виконавцем саме виходячи із заробітної плати боржника за новим місцем роботи (з суми 3 750 грн).

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що складений державним виконавцем розрахунок заборгованості із сплати аліментів відповідає вимогам закону, посилання ОСОБА_1 не те, що він протягом тривалого часу не працював, мав проблеми із здоров`ям та має нову дружину не впливають на законність складеного розрахунку заборгованості.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві Кедик Тетяни Володимирівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило