У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2019 Справа №1915/15905/2012

13 серпня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

-сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Синюк Артем Сергійович про визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії щодо прийняття до виконання ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Синюк А.С. звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії щодо прийняття до виконання ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування вимог заявник вказує, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року визнано мирову угоду, відповідно до умов якої: 1) ОСОБА_1 відмовляється від предмету позову та зобов`язується приймати участь у вихованні дитини на умовах визначених рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03.04.2013р. №350 та зазначеними у Висновку органу опіки і піклування (надалі - Висновок). 2) ОСОБА_1 зобов`язується не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. 3) ОСОБА_1 зобов`язується заздалегідь попереджувати ОСОБА_2 про всі наміри проводити побачення з донькою під час свого перебування в Україні, та про наміри проводити спілкування з донькою через мережу Інтернет під час перебування за межами України, згідно графіку, з метою взаємного виконання Сторонами умов участі виховання доньки, зазначених у Висновку. 4) ОСОБА_1 може проводити відвідування доньки у дошкільному закладі, не порушуючи режим та правил, встановлених у дошкільному закладі (відриву доньки від виховного процесу, встановлених дошкільним закладом перерв для сну приймання їжі і т.д.). Свої наміри здійснити відвідування доньки у дошкільному закладі, ОСОБА_1 повинен завчасно узгодити із Завідувачем дошкільного закладу. 5) ОСОБА_2 погоджується на участь ОСОБА_1 у вихованні доньки на умовах, визначених Висновком. 6) ОСОБА_3 зобов`язується поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. 7) Сторони домовились, що побачення ОСОБА_1 з донькою, будуть відбуватись за участі ОСОБА_2 .

З січня 2017 року ОСОБА_2 не виконує умови вказаної ухвали та забороняє ОСОБА_1 спілкуватись із ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, 01 жовтня 2018 року він звернувся до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою щодо прийняття до виконання ухвали суду від 13 травня 2013 року.

Повідомленням старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Туаєвої К.Б. від 02 жовтня 2018 року за №40552, вирішено повернути ОСОБА_1 без прийняття до виконання ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року на підставі п. 1 ст. 12. ЗУ «По виконавче провадження», оскільки пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вважає, що такі дії державного виконавця є неправомірними, оскільки ОСОБА_2 починаючи з 21 січня 2017 року не виконує умови мирової угоди, відтак права ОСОБА_1 порушено починаючи з січня 2017 року, а тому перебіг строку на пред`явлення виконавчого документу слід вважати з 21 січня 2017 року.

Посилаючись на наведене, просив скаргу задовольнити.

03 грудня 2018 року представник ДВС подала відзив на скаргу. Вказала, що 01 жовтня 2018 року на адресу відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття до примусового виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №1915/15905/2012 від 13 травня 2013 року про визнання мирової угоди. Керуючись п. 1 ст. 12 ЗУ «По виконавче провадження» державним виконавцем 02 жовтня 2018 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з пропуском строку його пред`явлення до виконання. Вважає, що стягувачем пропущено трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, а саме ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №1915/15905/2012 від 13 травня 2013 року про визнання мирової угоди. Посилаючись на наведене, вважає дії державного виконавця правомірними, а тому просила залишити без задоволення скаргу.

15 квітня 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. подав відзив на скаргу. Вказав, що ОСОБА_1 пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволені скарги.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце його була повідомлена належним чином.

Попередньо від представника ОСОБА_2 - адвокат Моленя Р.Б. надійшла заява про розгляд справи без його та ОСОБА_2 участі, заперечує проти задоволення скарги.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року визнано мирову угоду, відповідно до умов якої: 1) ОСОБА_1 відмовляється від предмету позову та зобов`язується приймати участь у вихованні дитини на умовах визначених рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03.04.2013р. №350 та зазначеними у Висновку органу опіки і піклування (надалі - Висновок). 2) ОСОБА_1 зобов`язується не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. 3) ОСОБА_1 зобов`язується заздалегідь попереджувати ОСОБА_2 про всі наміри проводити побачення з донькою під час свого перебування в Україні, та про наміри проводити спілкування з донькою через мережу Інтернет під час перебування за межами України, згідно графіку, з метою взаємного виконання Сторонами умов участі виховання доньки, зазначених у Висновку. 4) ОСОБА_1 може проводити відвідування доньки у дошкільному закладі, не порушуючи режим та правил, встановлених у дошкільному закладі (відриву доньки від виховного процесу, встановлених дошкільним закладом перерв для сну приймання їжі і т.д.). Свої наміри здійснити відвідування доньки у дошкільному закладі, ОСОБА_1 повинен завчасно узгодити із Завідувачем дошкільного закладу. 5) ОСОБА_2 погоджується на участь ОСОБА_1 у вихованні доньки на умовах, визначених Висновком. 6) ОСОБА_3 зобов`язується поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. 7) Сторони домовились, що побачення ОСОБА_1 з донькою, будуть відбуватись за участі ОСОБА_2 Провадження у справі закрито.

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної ухвали.

02 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, на підстав вимог п. 1 ст. 12 ЗУ «По виконавче провадження», оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вказане повідомлення надіслане ОСОБА_1 09 жовтня 2018 року та отримана останнім 11 жовтня 2018 року, що підтверджується скріншотом із сайту Укрпошта про доставку поштових відправлень.

17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на вказані дії державного виконавця.

Суд, розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно з вимогами ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягає рішення на підставі таких виконавчих документів, у тому числі ухвал суду.

Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В силу вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року затверджено мирову угоду між сторонами спору.

Вказана ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 20 травня 2013 року, що підтверджується відміткою суду на копії ухвали долученої до справи.

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року про визнання мирової угоди.

02 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, на підстав вимог п. 1 ст. 12 ЗУ «По виконавче провадження».

Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання 02 жовтня 2018 року, державний виконавець посилався на те, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Встановлено, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №1915/15905/2012 про визнання мирової угоди винесена 13 травня 2013 року.

Таким чином, станом на 01 жовтня 2018 року день звернення ОСОБА_1 до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної ухвали, пройшов строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлений п. 1 ст. 12 ЗУ «По виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що державний виконавець на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4, ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», діяв в межах наданої компетенції, з дотриманням вимог чинного законодавства та правомірно повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Синюк А.С. про визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії щодо прийняття до виконання ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, виходячи із доводів скаржника не має, а дії державного виконання відповідають вимог діючого законодавства.

В силу вимог ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 вправі звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 259-261, 272, 447-453 ЦПК України, Розділом ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд -,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Синюк Артем Сергійович про визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії щодо прийняття до виконання ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області вул.Київська,3а м. Тернопіль, .

Повна ухвала суду складена 16 серпня 2019 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька