Справа № 629/1952/19
Номер провадження 2/629/928/19
08.08.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., при секретарі судового засідання - Заводяній О.Ю., за участю позивача- ОСОБА_1 , представника позивача-ОСОБА_6., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на землю,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на землю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 2000 року постійно проживав з ОСОБА_2 , яка була співмешканкою його дідуся, до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що він вважав ОСОБА_2 своєю бабусею, а вона його своїм онуком. Коли його дідусь покинув ОСОБА_2 та пішов до іншої сім`ї, він залишився у ОСОБА_2 , яка його виховувала, одягала, вчила і т.д., він теж турбувався про бабусю: вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вони постійно проживали разом, разом відпочивали і всі в селі вважали їх однією сім`єю. Після смерті ОСОБА_2 він так і залишився проживати в квартирі, де вони мешкали, де проживає до цього часу. Таким чином він прийняв спадщину як спадкоємець четвертої черги. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,1263 га, розташованої на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області, та у зв`язку із втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Інших спадкоємців у померлої ОСОБА_2 немає. Заповіт щодо розпорядження майном, в тому числі і земельною ділянкою вона не складала. Ще за життя, а саме в січні 2010 року, ОСОБА_2 передала йому оригінал Державного акту на землю та повідомила, що він може користуватись цією землею. З того часу він розпочав фактично користуватися земельною ділянкою. Його вимога щодо визнання права власності на земельну ділянку за законом не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки вже протягом більш ніж 10 років відкрито та безперервно володіє земельною ділянкою. Враховуючи викладене, просив встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2000 року по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності за законом на земельну ділянку розміром 6.1263 га на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого па підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації від 01 квітня 2003 року за № 86 на ім`я ОСОБА_2 .
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Позивач зазначив, що ще змалечку він проживав разом з ОСОБА_2 , та лише в 2000 році його місце проживання було офіційно зареєстроване за однією адресою з ОСОБА_2 . Зазначив, що він займався організацією поховання ОСОБА_2 , яку за життя вважав своєю бабусею, а вона вважала його своїм онуком. ОСОБА_2 не залишила заповіту, оскільки не замислювалася про смерть та не збиралася помирати. Представник позивача зазначила, що наразі ОСОБА_1 проживає в квартирі, де вони проживали разом з ОСОБА_2 та сплачує відповідні комунальні платежі.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (сусідка), ОСОБА_4 (позивач-племінник її чоловіка, мешкають в одному населеному пункті з позивачем) та ОСОБА_5 (позивач -племінник його покійної дружини) пояснили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мешкали однією сім`єю більше 20 років, хлопчик мешкав разом бабусею ще змалечку. Коли рідний дід позивача пішов від ОСОБА_2 в іншу сім`ю, ОСОБА_1 було близько 8 років, ОСОБА_2 наполягала, щоб хлопчик(позивач) залишився мешкати з нею, оскільки у неї своїх дітей не було. З того часу хлопчик весь час постійно мешкав разом з ОСОБА_2 Вона була дуже хорошою та доброю людиною, піклувалася та турбувалася про онука, годувала та одягала його, називала його рідним синочком, коли той був маленьким- виховувала його, та коли ОСОБА_1 підріс, він піклувався про бабусю та добре ставився до неї, обробляв город. Весь час до самої смерті ОСОБА_2 вона постійно мешкала з позивачем вдвох.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити справу на розсуд суду.
Вислухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).
Частинами 2 та 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Вимогами статтей 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Стаття 1258 ЦК України визначає черговість спадкування за законом, коли спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом, згідно вимог статті 1264 ЦК України, мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно роз`яснень, що містяться у п.21 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування ", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом ), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік ), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
За інформацією Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 03.06.2019 р. вих. № 957/0116-спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась(а.с. 27).
З копії паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.12.2005р.(а.с.7). За вказаною адресою позивач сплачує комунальні послуги, що підтверджено квитанціями №№105766, 105126 та 328594, доданими до матеріалів справи.
З довідок Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 24.04.2019р. вих. №№ 158,159 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -з 2000 року разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство; ОСОБА_1 дійсно витратив кошти на поховання ОСОБА_2 (а.с. 15-16). Вказана обставина підтверджена також поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні.
Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач, та доведено факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 , їх спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характерними ознаками сім`ї, та, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, то вони підлягають задоволенню.
Керуючись ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258,1264, 1268 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на землю - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 з 2000 року по день смерті ОСОБА_2 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років), за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 02 від 10.02.2010р.; місце реєстрації смерті Чернігівська сільська рада Лозівського району Харківської області) право власності на земельну ділянку розміром 6.1263 га, з кадастровим номером НОМЕР_3 на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 14.04.2003 року на підставі розпорядження Лозівської районної державної адміністрації від 01 квітня 2003 року за № 86 на ім`я ОСОБА_2 ; дата державної реєстрації земельної ділянки Харківською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 28.05.2008р.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик