Справа №173/883/19
Провадження №2/173/719/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 ,. ОСОБА_3

03.05.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 30.07.2019 року .

Відповідачем подана заява про визнання позову.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4

Після смерті батьків залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Він звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності спадкового майна, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем подана заява про визнання позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Письмових пояснень суду не надали

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори і представник КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Письмових пояснень суду не надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно і правідносин спадкування. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та копією свідоцтва про народження

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на майно, яка складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса від 01 квітня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що померлим не зареєстроване право власності на спадкове майно, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що за життя батько позивача ОСОБА_4 , побудував спадковий будинок господарським способом, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 20 листопада 1975 року, укладеного між виконкомом Верхньодніпровської міської ради депутатів трудящихся та ОСОБА_4 . Але правовстановлюючого документу ОСОБА_4 , на збудований будинок не отримав. Згідно даних технічного паспорту вбачається, що будинок та господарські споруди буди побудовані в 1984-1986 роках, тому будівництво не є самочинним та введення в експлуатацію не потребує.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов`язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об`єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, який діяв на ч ас закінчення будівництва, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

З наведеного вище вбачається, що за життя у ОСОБА_4 , виникло право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Проте не було зареєстроване в установленому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За наведених вище обставин, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем першої черги. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батьків.

Інші спадкоємці першої черги: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 ,. на користь сина ОСОБА_1 , які не відізвали до закінчення строку , встановленого законом для подання зав про прийняття спадщини, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи.

Таким чином судом встановлено. що позивач є єдиним спадкоємцем, який після смерті ОСОБА_4 , у встановлений законом строк виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька, але отримати свідоцтва про право на спадщину не зміг в зв`язку з відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння. тобто в позасудовому порядку позивач не можливості захистити свої права.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем - позивачем ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 60.0 кв.м., розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.677 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 770.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 60.0 кв.м., розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.677 га., за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 770.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.07.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 30.07.2019 року

Оприлюднене : 01.08.2019 року

Дата набрання законної сили: 30.08.2019 року