Справа № 307/415/19
Провадження № 2/307/761/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Декет К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів. В позовній заяві зазначила, що 8 листопада 2018 року між ТОВ «Автоцентргруп» та нею було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0103, відповідно до якого вона мала намір придбати автомобіль марки «ВАЗ». В пункті 1.5 попереднього договору чітко визначено дату укладення основного договору, а саме 11.11.2018 року, за умовами повного виконання п.2.1 цього попереднього договору, а саме за умови оплати авансу в розмірі 30000 гривень. Враховуючи, що вона виконала умови п.2.1 попереднього договору, що підтверджується квитанцією від 08.11.2018 року, автомобіль їй не передали, а ні в усному, а ні в письмовому вигляді про зміну та визначення конкретної дати, часу, місця укладення основного договору її ніхто не повідомив, крім того, зайвого часу чекати в неї не має. Вона, 4 грудня 2018 року, звернулася до відповідача з письмовою заявою про розірвання попереднього договору та повернення коштів, але станом на день подачі до суду позову, відповіді так і не отримала. До цього часу, підбір автомобіля не здійснено, транспортний засіб їй не передано. Основний договір купівлі-продажу не укладено, іншого транспортного засобу не запропоновано та кошти їй не повернули, крім того, переговори по телефону в офісі в м. Дніпро ні до чого не привели. Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0103 від 08.11.2019 року між нею та відповідачем є розірваним у розумінні ч.3 ст. 651 ЦК України, у зв`язку з чим кошти, сплачені нею за цим попереднім договором у виді авансу в сумі 30000 гривень підлягають поверненню. Отже, вважає, ТОВ «Автоцентргруп» повинен сплатити на її користь неустойку за несвоєчасне повернення сплачених нею сум в розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки. Враховуючи, що відповідачем у тридцятиденний строк, встановлений ч.4 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», не повернуто їй сплачені за попереднім договором кошти в сумі 30000 гривень, то в силу вимог ч.9 ст. 12 цього Закону, він повинен сплатити неустойку за несвоєчасне повернення сплачених коштів в розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки за період з 04.12.2018 року по 08.02.2019 року, тобто за 66 днів в сумі 38295 гривень. Вважає, що діями відповідача, які полягали у порушенні її права як споживача згідно із Законом України «Про захист прав споживачів», їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень, яку слід стягнути з ТОВ «Автоцентргруп». Також вважає, що дана сума не є завищеною та співвідноситься до сплачених коштів за товар та відношення відповідача, який не вчинив жодної дії по врегулюванню спору та повернення грошових коштів за товар внаслідок розірвання договору.

Просить суд розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0103 від 8 листопада 2018 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп», стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» на її користь авансові кошти сплачені за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу №0103 від 08 листопада 2018 року в розмірі 30000 гривень, кошти в розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки в розмірі 20700 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 8 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» та ОСОБА_1 укладено попередній договір за №0103, за умовами якого сторони зобов`язалися у встановлений строк укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, визначених у попередньому договорі (а.с.6-8).

Відповідно до п.1.2 вказаного попереднього договору ТОВ «Автоцентргруп» як продавець, зобов`язалося придбати у третіх осіб, для відчуження покупцеві за основним договором, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «X Ray», 2015 року випуску,

Згідно п.1.6 цього ж попереднього договору вартість, за якою має бути продано автомобіль становить 100000 гривень.

Відповідно до п.1.5 попереднього договору сторони зобов`язалися укласти основний договір 11 листопада 2018 року за умови повного виконання п.2.1 цього попереднього договору, згідно якого в момент укладення попереднього договору покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок продавця кошти в розмірі 30000 гривень, а продавець своїм підписом під попереднім договором підтверджує отримання таких коштів.

ОСОБА_1 умову п.2.1 попереднього договору виконала, що підтверджується копією квитанції №0.0..1 на суму 30000 гривень та підписом директора відповідача у тексті попереднього договору (а.с.9-10).

Абзац 2 пункт 1.5 попереднього договору містить умову, про те, що якщо станом на 11 листопада 2018 року майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договорі повинен бути укладений на 5 день після придбання Продавцем майна, про що останній зобов`язаний повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2020 року.

Згідно п.1.8. попереднього договору він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до моменту укладення основного договору. Якщо укладення основного договору у визначений термін не відбулося, то попередній договір та передбачені ним зобов`язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 08.11.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Автоцентргруп» уклали попередній договір за умовами якого сторони зобов`язалися у встановлений строк укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах визначених у попередньому договорі.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами попередній договір не містить зобов`язань Продавця передати майно (товар) у власність Покупцеві, а також зобов`язань Покупця прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а отже не є договором купівлі - продажу.

Тобто, з положень частини 1 ст.635 ЦК України та змісту укладеного між сторонами 8 листопада 2018 року попереднього договору №0103 випливає, що цей договір на передачу транспортного засобу не спрямований, за умовами цього договору сторони зобов`язалися лише в майбутньому укласти договір купівлі - продажу транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «Lada Xray», 2015 року випуску, за ціною 100000 гривень, і згідно п. 1.6 попереднього договору обов`язок Продавця передати у власність Покупця транспортний засіб виникне лише на підставі основного договору.

Отже, попередній договір №0103 не створює для сторін будь - яких матеріальних прав та обов`язків, крім одного зобов`язання - укласти протягом погодженого сторонами строку цивільно-правовий договір купівлі - продажу транспортного засобу на заздалегідь погоджених умовах.

Відповідно до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Попередній договір від 08.11.2018 року за №0103 є діючим, вимоги про його недійсність перед судом не заявляються, передбачений ним кінцевий термін укладення основного договору не настав, а отже зобов`язання за попереднім договором тривають, а тому суд приходить до висновку, що кошти які є предметом спору, не є майном збереженим відповідачем без достатньої правової підстави, що стверджується і п.1.5 попереднього договору, згідно якого сторони зобов`язалися укласти основний договір 11 листопада 2018 року, а якщо на цю дату транспортний засіб продавцем не буде придбано з метою його відчуження покупцеві, то основний договір буде укладено не пізніше ніж на п`ятий робочий день після придбання продавцем майна, але не пізніше 31 грудня 2020 року.

Кінцевий строк укладення основного договору - 31 грудня 2020 року ще не настав.

Доказів про те, що на час розгляду справи судом відповідачем придбано транспортний засіб для його відчуження позивачу, що однією із сторін попереднього договору другій стороні направлена пропозиція про укладення основного договору, суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

В п.3.1 попереднього договору від 08.11.2018 року за №0103 зазначено, що зміна, доповнення та розірвання попереднього договору допускаються за взаємною згодою сторін або за рішенням компетентного суду.

Пунктом 3.4 вказаного попереднього договору визначено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням.

Враховуючи, що позивачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено, що ТОВ «Автоцентргруп» ухиляється від укладення основного договору та істотно порушило попередній договір від 8 листопада 2018 року за №0103, суд вважає, що підстав для розірвання укладеного між сторонами попереднього договору не має. Судом також не приймаються доводи позивача, про те, що сплачені позивачем кошти підлягають поверненню згідно ст.635 ЦК України та пункту 3.4. попереднього договору, оскільки зобов`язання сторін, встановлене попереднім договором - укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким позивачем відповідно до умов попереднього договору сплачено аванс, не припинилося, підстави для повернення авансу у розмірі 30000 гривень відсутні.

За таких підстав не підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь коштів в розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки в розмірі 20700 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів, слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, 509, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 635, 651, 655 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи :

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , України.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентргруп», 49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 1/36, України.

Повний текст рішення складено 25 липня 2019 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко