ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5400/19 Справа № 202/8023/17 Головуючий у першій інстанції: Бєльченко Л. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Піонтковська Олена Олегівна, про визнання правочину недійсним та визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення його заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Розглянувши матеріали, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним внаслідок його фіктивності договір про розподіл спільного майна подружжя, укладений 26.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковською О.О. та зареєстровано в реєстрі за №1363. Визначити, що ОСОБА_3 належить 1/2 частина у праві спільної сумісної власності подружжя на наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ;

квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ;

автомобіль марки Toyota модель Corola 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 ;

автомобіль марки Chevrolet модель Aveo 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2017 року забезпечено даний позов шляхом заборони ОСОБА_1 або будь-яким іншим особам відчужувати квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , а також шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_1 (а.с. 24).

Також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсним внаслідок його фіктивності договір про розподіл спільного майна подружжя, укладений 26.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковською О.О. та зареєстровано в реєстрі за №1363. Визначено, що ОСОБА_3 належить 1/2 частина у праві спільної сумісної власності подружжя на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль марки Toyota модель Corola 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки Chevrolet модель Aveo 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн.; сягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. Рішення оскаржується та не набрало законної сили.

Зміст апеляційної скарги зводиться до непогодження заявника з ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2017 року про забезпечення позову, зокрема, у зв`язку з відсутністю підстав для забезпечення позову, а також неспівмірністю заявлених позовних вимог із вжитими заходами забезпечення позову.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, в тому числі, оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що у випадку непогодження учасника справи із вжитими заходами забезпечення позову, він наділений процесуальними правами оскаржити відповідну ухвалу суду про забезпечення позову; враховуючи, що заява про скасування заходів забезпечення позову подається, зокрема, у випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та необхідність залишення її без змін, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді