Ухвала

05 серпня 2019 року

місто Київ

справа № 462/993/17

провадження № 61-14166ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Концерн «Хлібпром» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2019 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2019 року у цивільній справі № 462/993/17, повний текст якої складено 14 червня 2019 року.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Безпосередньо у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримала 18 червня 2019 року.

Проте доказів, що підтверджують дату отримання ОСОБА_1 копії повного рішення суду апеляційної інстанції, до касаційної скарги не додано.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку касаційного оскарження недоведені.

Доказами на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду може бути довідка суду, копія заяви про отримання оскаржуваної постанови із зазначенням дати її вручення, повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, скаржником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення не лише в частині вирішення позовних вимог передбачених пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також і щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуне є вимогою про стягнення заробітної плати або поновлення на роботі, а отже підлягає оплаті судовим збором.

Аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі №307/3251/16.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання касаційної скарги) розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що розмір оспорюваної суми за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 67 317, 12 грн, тому судовий збір за подання касаційної скарги становить 1 346, 34 гривень (із розрахунку 673,17 грн х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду доказів, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду та надання оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у вказаному розмірі,

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2019 року в цивільній справі № 462/993/17 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали в частині надання документу про сплату судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Якщо зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович