Дата документу 13.08.2019 Справа № 321/216/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/216/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/807/2269/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 16.12.2014 майора ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу першого заступника командира 310 окремого інженерно-технічного батальйону Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

На підставі пункту 1.43 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та підпорядкованих Територіальних управлінь на II півріччя 2017 року (липень - серпень) було проведено фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , підпорядкованих їй військових частин та військових частин (установ) зарахованих на фінансове та матеріальне технічне забезпечення до військової частини НОМЕР_1 за період діяльності з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року. За результатами аудиту складено Звіт від 23.08.2017 року №234/3/58, в якому відображені порушення, що призвели до незаконних витрат коштів.

В подальшому було проведено службове розслідування, результати якого оформлені Актом від 03.10.2017 року, на підставі якого видано наказ №536 від 03.10.2017року, ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності. Загальна сума матеріальної відповідальності ОСОБА_1 склала 35 461,19 грн., 6696,38 грн., утримано із заробітної плати.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок неправомірний дій в розмірі 28764,81 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на протиправність поведінки відповідача, що спричинило майнову шкоду державі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарги за змістом є повторенням позовної заяви, військова частина НОМЕР_1 посилається на наказ від 03.10.2017 року №536, який скасовано адміністративним судом, підстави його матеріальної відповідальності не доведено, судом першої інстанції було надано вірну оцінку доказам та доводам військової частини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 КАС України).

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем військової служби, під час якої, на думку позивача, неналежне виконання відповідачем своїх службових обов`язків призвело до фінансових втрат.

Згідно з п. 9 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 жовтня 2017 року №536 майора ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної та дисциплінарної відповідальності з оголошенням дисциплінарного стягнення «Догана».

Наказом начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 грудня 2017 року №205 майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 04 січня 2018 року №3 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Позивач, як військова частина, на фінансовому забезпеченні якої перебувала в тому числі військова польова пошта НОМЕР_2 (з 01 липня 2017 року військова частина НОМЕР_3 ), у якій ОСОБА_1 проходив військову службу, заявила вимоги про стягнення саме на користь ВЧ НОМЕР_1 невідшкодованої державі матеріальної шкоди у розмірі 28764,81 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Таким чином, матеріальна шкода була завдана в період здійснення повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій військовослужбовця, відповідачем під час перебування на посаді, що відноситься до публічної служби.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення).

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 цього Положення).

За змістом пунктів 2, 13, 31 Положення військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

У пункті 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

У пунктах 10-12 Положення передбачені підстави обмеженої матеріальної відповідальності.

У пунктах 13-15 Положення - підстави повної та підвищеної матеріальної відповідальності.

У разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 13 лютого 2019 року у справі №636/93/14-ц провадження №14-524цс18.

Отже, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув увагу, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Посилання Військової частини НОМЕР_1 в позові на те, що відповідно до п. 31 Положення у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної шкоди було прийнято 03 жовтня 2017 року (наказ командира військової частини НОМЕР_3 №536), в той же час як ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 08 грудня 2017 року (наказ начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №205), тобто вже після прийняття рішення про стягнення заподіяної шкоди.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність у відповідності до ст. 377 ЦПК України скасувати рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі та роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у цій справі скасувати із закриттям провадження у справі.

Повідомити Військовій частині НОМЕР_1 , що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді: