Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 283/805/17

провадження № 61-32379св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Малинського районного суду Житомирської області у складі судді Тимошенка А. О. від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. І. від 13 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що придбані ним у 1993 році дві азбетоцементні труби з його ж дозволу були надані відповідачу з умовою повернути замість них нові. У березні 2015 року відповідач надав схожі труби, але вони були бетонні, а не азбетоцементні, у зв`язку із чим позивач повернув їх відповідачу.

Посилаючись на те, що до цього часу азбетоцементні труби йому не повернуті, а станом на час розгляду справи вони коштують 7224 грн, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 7224 грн та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що він дійсно під дорогою біля будинку № 3 по вул. Набережній в с. Ялцівка Малинського району Житомирської області для відведення води проклав дві азбетоцементні труби; не підтверджено їх марку, кількість, довжину та діаметр, а за роздруківкою з сайту «Киевстрой» без визначення конкретної марки труби, неможливо встановити ціну цих труб, які були в експлуатації 24 роки.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що обґрунтовуючи розмір майнової шкоди, позивач посилався на вартість аналогічних нових труб без врахування їх тривалого використання, що не узгоджується із положеннями статті 1192 ЦК України; при цьому неправомірність дій відповідача також не встановлена, оскільки труби були взяті ним з дозволу позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно з`ясовано обставини справи, зокрема, щодо вивезення відповідачем азбетоцементних труб та повернення позивачу труб гіршої якості. Не враховано, що позивачем надано суду касовий ордер № 43 від 19 липня 1993 року, який підтверджує вартість придбаних ним труб, яка відповідачем не спростована. Також судами безпідставно відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У грудні 2017 року сільський голова Любовицької сільської ради Житомирської області Мельник В. Г. подав до суду касаційної інстанції заперечення, у яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що судами були дотримані норми матеріального та процесуального права, оскільки вказані вище труби були вивезені у 2014 році з дозволу позивача, були на той час у його використанні протягом 21 року, проте позивач просить відшкодувати йому вартість нових труб, що є несправедливим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 283/805/17-ц з Малинського районного суду Житомирської області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 10 серпня 2016 року позивач звернувся з листом до голови Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області Мельника В . Г. , в якому просив відшкодувати вартість 15 метрів труб, що становить 7070 грн 40 коп., які були прокладені під дорогою біля його будинку № 3 по вул. Набережній в с . Ялцівка Малинського району Житомирської області , і використані в процесі реконструкції дороги.

У відповідь на це звернення відповідач, як голова Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області, повідомив, що за згодою позивача було використано три труби довжиною по 3,5-4 метра кожна. Як компенсація, позивачу були надані інші труби кращої якості, але вони його не влаштували.

На підтвердження наявності труб позивач надав квитанцію до прибуткового касового ордеру № 43, з якого вбачається, що 19 липня 1993 року від ОСОБА_1 прийнято 33900 карбованців за дві азбетоцементні труби довжиною 7,5 метра кожна та діаметром 0,3 метра. Особу, яка отримала ці кошти, зі змісту квитанції встановити неможливо.

Також на підтвердження вартості труб позивач надав роздруківку з сайту «Киевстрой», в якій вказана вартість труб різних марок.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За вимогами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з судами попередніх інстанцій, що звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на вартість аналогічних нових труб без врахування їх тривалого використання, що не узгоджується із положеннями статті 1192 ЦК України; при цьому в порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року ним не надано доказів про дійсну вартість втраченого майна.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук