Номер провадження: 22-ц/813/3219/19
Номер справи місцевого суду: 501/2839/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2018 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

У грудні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19507,94 грн за кредитним договором б/н від 05.12.2012, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2178,91 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 15923,89 грн, 500 грн фіксованої частини штрафу та 905,14 грн процентної складової штрафу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 05.12.2012 між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014 у справі №6-14цс14, відповідно до якого перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору, та підтриманий постановою Верховного Суду від 06 березня 2018 року №61-88 св 17 (справа №2120/12694/12). Згідно з анкетою-заявою та довідкою про карти клієнта відповідач згідно кредитного договору отримав картку № НОМЕР_1 , термін дії якої до 31.07.2016. Про факт отримання кредитної картки свідчить надана банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що відповідач користувався вказаною карткою. Враховуючи вищезазначене та керуючись правовою позицією ВСУ, яка викладена в постанові від 19.03.2014 №6-14цс14, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31 липня 2016 року. Банком подано позовну заяву до суду у грудні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Зобов`язання відповідно до умов кредитного договору належним чином не виконані, кредитний договір в установленому законом порядку не розірваний та не визнаний недійсним, а тому є діючим. Ці обставини та факти судом не були досліджені й залишені поза увагою. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції 09.07.2019 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив із пропуску позивачем строків позовної давності.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

У правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2012 ОСОБА_1 заповнила анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві, вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому виді.

Відповідно до укладеного договору б/н від 05.12.2012 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, вигляд якої визначений у Пам`ятці клієнта/Довідка про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання карти, зазначеної у заяві.

Згідно з п. 2.1.1.2.9 Клієнт може отримати додаткову карту на своє ім`я, а також надати доступ до картрахунку Довіреним особам.

Підпунктом 2.1.1.2.12 передбачено, що по закінченню строку дії відповідна карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії) за зверненням Клієнта до Банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.12.14 замовлені клієнтом Карти, в тому числі продовжені на новий строк дії, але не отримані, зберігаються у Банку не більше 6-ти місяців, після чого можуть бути знищені у встановленому Міжнародними платіжними системами порядку.

За Умовами та Правилами строк дії карти обмежується останнім календарним днем місяця, до якого діє карта.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 80), в межах підписаного кредитного договору, банком надано ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії по липень 2016 року.

За таких обставинах останнім днем повернення кредиту за кредитним договором б/н від 05.12.2012 є останній день строку дії карти ОСОБА_1 , тобто 31.07.2016.

З виписки по рахунку клієнта вбачається, що відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату у магазинах та через термінали самообслуговування.

Враховуючи, що строк повернення тіла кредиту, тобто останній день дії картки ОСОБА_1 сплив 31.07.2016, а позов Банком подано до суду 15 грудня 2017 року (а.с. 2), відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 2 178,91 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, то умовами кредитного договору передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячними платежами.

Останнє поповнення карткового рахунку відповідачем відбулося 08.04.2015 в сумі 250 грн.

Так як повернення кредиту дорівнює строку дії картки -31.07.2016, проценти за користування кредитом, які передбачені кредитним договором нараховуються не пізніше 31.07.2016 оскільки умовами кредитного договору не передбачено нарахування процентів після настання строку повернення кредиту.

За таких обставин стягненню підлягає заборгованість за користування процентами за період з 09.04.2015 по 31.07.2016 в розмірі 4 528,32 грн., в частині стягнення з відповідача заборгованості за користування процентами після 31.07.2016 і до 31.10.2017 в сумі 11 395,57 грн. (15923,89- 4528,32) слід відмовити.

Згідно з пунктами 1.1.5.20 Умов та Правил сторони обумовили можливість стягнення з позичальника у разі несвоєчасного виконання умов договору штрафу у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо належного виконання умов кредитного договору, вимога про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 905,14 грн. в загальній сумі 1405,14 грн. з урахуванням умов договору та вимог положень ч.2 ст.549 ЦК підлягає задоволенню.

Таким чином з відповідача на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 8112,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -2178,91 грн., заборгованість за процентами -4528,32 грн., штраф-1405,14 грн.

З урахуванням викладеного рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку.

Керуючись ст.ст. 374, 376,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 8112,37 грн., яка складається: за тілом кредиту -2178,91 грн., за процентами -4528,32 грн., штраф-1405,14 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: