Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Краснопольської Л.П.

при секретарі судового засідання Владовій В. В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імені Юрія Гагаріна» до за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Прім», державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Новоархангельського районного суду з позовною заявою про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом вона прийняла спадщину яка складається із права власності на земельну ділянку загальною площею 3,5571 га., з кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Земельна ділянка знаходилась в оренді ТОВ «Агро-Прім» ще за життя спадкодавця де й перебуває по сьогоднішній день. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2013 року вона являється власником земельної ділянки. 15.10.2015року представники ТОВ «Агро-Прім» скориставшись її необізнаністю та обіцяючи виплатити їй всю суму заборгованості запропонували підписати угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки, яку вона підписала, але разом з цією угодою знаходився ще один договір про існування якого вона не знала, який зареєстрував Державний реєстратор Смалиус В. В. Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Проте своєї згоди на державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки вона не надавала, довіреность від її імені не посвідчувалась. Оскільки не має іншої можливості розпорядитися своїм майном та захистити своє право володіння майном вона вимушена звертатись до суду. Просить суд визнати недійсним Договір оренди землі, укладений між нею та ТОВ «Агро-Прім», скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олексадрівського району Кіровоградської області та зобов`язати відповідача ТОВ «Агро-Прім» передати їй земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, при цьому суду пояснила, що вона неодноразово зверталася до відповідача про виплату їй заборгованої орендної плати, зазначила, що орендну плату їй не платили до 2013 року, вказавши, що вона не є власником землі, і пізніше не платили, навіть до сьогоднішнього дня нічого не заплатили, у 2015 році, коли вона приїхала із угодою про розірвання договору, їй запропонували підписати договір оренди вказаної земельної ділянки і пообіцяли, що виплатять їй всю орендну плату. Секретар ТОВ «Агро-Прім» надала їй договір і вона його підписала, зауваживши при цьому, що це відбувалося шляхом обману, тобто секретар просто надала вже підготовлений договір. Вона повірила, що їй заплатять і підписала договір, участі в його підготовці вона не приймала, вважає це порушенням її прав.

Представник ТОВ «Агро-Прім» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги стороною не визнаються, та просять відмовити у задоволенні позовних вимог, а також застосувати строки позовної давності.

Представник відповідача - Підлісненської сільської ради в підготовче засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Відзив від відповідача до суду не надійшов.

Сторони скористалися своїм правом, передбаченим ст. 211 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, наявних у справі.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є правовідносини пов`язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", та Законом України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеним між сторонами договором оренди землі, а саме визнання недійсним договору оренди землі з моменту його укладення у зв`язку з недотриманням вимог закону.

Так, згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, що регулює орендні відносини щодо земельних ділянок є Закон України "Про оренду землі".

Згідно ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване

на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною

орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без

громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

З доданих до матеріалів справи договору оренди земельної частки (паю) від 10.08.2016 року та акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2015 року вбачається, що такі відповідають загальним вимогам чинного законодавства щодо його оформлення, підписані сторонами.

Як встановлено в судовому в судовому засіданні ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка складається із права власності земельну ділянку площею 3,5571 га. га з кадастровим номером НОМЕР_2 , що знаходиться на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2013 року ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки.

Відповідно до угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки зареєстрованої у реєстрі служби Новоархангельського управління юстиції у Кіровоградській області від 31.07.2014 року сторони вирішили за взаємною згодою розірвати договір що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Прім» від 31. 07.2014 року.

15 жовтня 2015 року між ТОВ «Агро-Прім» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки терміном на 10 років.

Договір оренди землі від 15.10.2015 року був зареєстрованим Державним реєстратор Смаліусом В. В. Підлісненської сільської ради Олексадрівського району Кіровоградської області, індексний номер:30210337 від 26.06.2016 року.

Підставою звернення до суду з даною позовною вимогою позивачка зазначає те, що вказаний вище договір був підписаний нею під впливом обману з боку відповідача, і підписуючи документи вона помилково вважала, що підписує угоду про розірвання договору, а не договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Агро-Прім».

Слід зазначити, що у правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обовязків.

Цивільний кодекс встановлює презумпцію правомірності договору (ст. 204). Це означає, що договір є дійсним, якщо: він не визнаний недійсним судом; його недійсність не випливає з норми закону.

У ст. 203 ЦК наведено вичерпний перелік умов, при дотриманні яких договір буде дійсним, зокрема зміст договору не повинен суперечити нормам ЦК, інших актів цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам; особа, яка укладає договір, повинен мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника договору повинне бути вільним і відповідати його внутрішній волі; договір повинен укладатися у формі, установленій законом; договір повинен бути направлений на реальне настання обумовлених ним наслідків; договір, що укладається батьками (усиновителями), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей.

Як вбачаться зі змісту позову, позивач єдиною підставою для визнання договору недійсним вказує відсутність волевиявлення учасника договору, жодних інших доводів щодо недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину, така ненадає.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.Так, положеннями ч. 1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна з сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відтак законодавець передбачив, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Зазначене також викладене в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про визнання правочинів недійсними" ( п.п. 19,20).

Всупереч цьому, позивачка не довела в судовому засіданні з посиланням на належні докази той факт, що підписала оспорюваний договір оренди землі під впливом обману. Той факт, що позивачка добровільно підписавши наданий їй на підпис документ - договір оренди земельної ділянки, не ознайомилася з його змістом, не свідчить про вчинення договору під впливом обману зі сторони відповідача. Сама по собі необізнанність позивача не свідчить про вчинення договору оренди земельної ділянки під впливом обману, договір власноруч підписаний позивачем, чим засвідчено її згоду зі змістом угоди.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

До таких висновків щодо застосування цих норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 року, справа № 755/3903/17.

Як зазначив Верховний Суду постанові №221/3451/14-ц від 23.01.2018 року помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист директору ТОВ «Агро-Прім», в якому позивачкою самостійно зазначено, що вона уклала з відповідачем договір оренди землі строком на 10 років. В листі позивачка просить збільшити їй розмір орендної плати, або виплатити 100000 гривень, а у випадку незадоволення вказаних вимог розірвати укладений договір орени за взаємною згодою сторін. До листа додано проект такої угоди про дострокове розірвання договору земельної ділянки. Тільки з 26 січня 2018 року виникли пропозиції про його розірвання та згодом і сам спір. Таким чином, позивачка вкотре підтвердила те, що договір нею підписаний добровільно і вона має бажання його розірвати при невиконанні висунутих нею вимог.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач виконує свої обов`язки за договором і жодних нарікань позивача щодо неналежного виконання ТОВ «Агро-Прім» умов договору з 2015 року і до цього часу не було, про те, що позивачу було невідомо про наявність договору і укладений під впливом обману позивачем не доведено. Саме тому, ствердження позивача, що він довідався про існування договору лише в 2016 р. отримавши його копію від ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, судом не приймається.

Аналізуючи матеріали провадження, суд зазначає, що позовна заява не містить жодного належного обґрунтування щодо змісту порушених прав та інтересів позивача, окрім посилання лише на формальні порушення закону при його укладенні та бажання самостійного господарювання на вказаній земельній ділянці, що суд не сприймає як порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що встановлено в ході судового розгляду.

При цьому, суд зазначає, що розгляд цивільних справ проводиться в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип змагальності сторін в цивільному процесі передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають обґрунтувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Отже, провадження на основі змагальності передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому, в рамках даного провадження судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених ЦПК щодо реалізації сторонами своїх прав.

Згідно з правовою позицією, висловленою зокрема у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі №6-94цс13, виходячи з того, що відповідно до ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, при вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди землі суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв`язку укладенням таких договорів, а також з`ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Позивачка зазначала, що їй протягом тривалого часу, з моменту укладення договору оренди земельної ділянки відповідач по справі - ТОВ «Агро-Прім» не виплачує орендну плату, проте таких позовних вимог вона не заявляла, в судових дебатах просила визнати договір недійсним і розірвати договір.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про відсутність доказів щодо введення позивача відповідачем в оману під час підписання нею оспореного договору оренди землі. Заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог сплачений судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 229, 230, 626, 627, 651 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про оренду землі», ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. . 1-3, 5, 12-13, 16, 76-79, 81, 141, 259, 263, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Прім», державного реєстратора Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено через Новоархангельський районний суд до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію даного рішення направити учасникам справи.

Ідентифікаційні дані учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ..

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Прім», місце знаходження: вулиця К.Маркса 1, с. Кіровка 140, Маловисківського району Кіровоградської області, .

Відповідач: державний реєстратор Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, місце знаходження: вулиця Лесі Українки, 45, село Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області.

Повний текст рішення суду виготовлено 19 серпня 2019 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Краснопольська Л.П.