Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/814/19
Провадження № 2/273/292/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Новицького Є. А.

за участі:

секретаря судових засідань Макарчук І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на житло,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року до Баранівського районного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі також позивач) з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі також відповідачі) про визнання осіб такими, що втратили право на житло.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, але фактично там не проживають більше року. З огляду на викладене, з метою реалізації свого права на власність, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляд справи не надходило.

При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та свідка, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідност.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6,7).

Згідно довідки відділу благоустрою та житлово-комунального господарства Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 28.03.2019 №1541 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Вирішуючи питання стосовно визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1ст. 3 ЦК України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2ст. 5 Господарського кодексу України).

Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316-319 ЦК України).

У відповідності до ч.1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ч. 1, 2ст. 319ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності дост.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

З пояснень свідка ОСОБА_5 наданих під присягою в судовому засіданні встановлено той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у будинку АДРЕСА_1 більше року.

Таким чином зважаючи на доводи позивача, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідачів, суд вважає, встановленим факт відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації більше одного року.

Згідно вимог ст.72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, керуючись ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі по 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258,259,263,265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , 1963 р.н. та ОСОБА_4 , 1991 р.н., такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , 1963 р.н. на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсотшістдесят вісім) грн.40 коп. (Реквізити для сплати судового збору: ККДБ 22030101, рахунок 6037, назва рахунку - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), назва отримувача: УК у Баран.р-н/Баранівський р-н/22030101), код отримувача: 37573026, МФО 899998 Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_4 , 1991 р.н. на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсотшістдесят вісім) грн.40 коп. (Реквізити для сплати судового збору: ККДБ 22030101, рахунок 6037, назва рахунку- судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), назва отримувача: УК у Баран.р-н/Баранівський р-н/22030101), код отримувача: 37573026, МФО 899998 Казначейство України (ЕАП).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький