ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12 серпня 2019 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування,-
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними: договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 29 березня 2017 року за №434; договору дарування земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436; договору дарування садового будинку від 11 травня 2017 року за №702; договору дарування земельної ділянки від 11 травня 2017 року за №703; договору дарування магазину від 31 травня 2017 року за №482; договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №485; договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491; договору дарування земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №488.
При подачі позову позивач не сплатила судовий збір та подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору.
Ухвалю судді Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу строк до десяти днів з дня отримання ухвали суду, для сплати судового збору за вісім вимог немайнового характеру по 768,40 грн. за кожну вимогу (разом 6147,20 грн.) або надати суду довідку про доходи з податкової та інші докази, які б підтверджували доходи позивача за попередній календарний 2018 рік.
На виконання вимог даної ухвали суду позивач подала заяву про усунення недоліків до якої долучила довідку з Головного управління ДФС у Тернопільській області, податкову декларацію про майновий стан і дохід та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Посилаючи на наведене та важке матеріальне становище, просила звільнити її від сплати судового збору.
Як вбачається з довідки, виданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Тернопільській області, як фізична-особа підприємець з 24 жовтня 2005 року. Діяльність здійснює на загальній системі оподаткування. Згідно поданої декларації за 2018 рік доходу від підприємницької діяльності не отримувала.
У своїй заяві позивач зазначила, що вказаний дохід вона отримала від здачі в оренду належного їй автомобіля.
Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі у разі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
З аналізу вищенаведених вимог закону слідує, що питання звільнення від сплати судового збору за певних умов є правом, а не обов`язком суду та вирішується у кожному конкретному випадку з врахуванням всіх обставин справи.
Встановлено, що позивач зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, по даний час не припинила діяльність як ФОП, а відсутність доходу від підприємницької діяльності свідчить лише про нестабільність даного виду діяльності та здійснення її на власний ризик.
Крім цього, у власності позивача перебуває рухоме майно, від здачі в оренду якого остання отримує дохід. Позивачем не подано доказів на підтвердження відсутності у її власності іншого рухомого та нерухомого майна.
Доводи позивача щодо стягнення з неї в іншій цивільній справі значної суми судових витрат є безпідставними та підтверджують наявність підстав для звільнення останньої від сплати судового збору.
Положеннями ст. 129 Конституції України встановлено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що наведені у клопотанні доводи не дають підстав для його задоволення та звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки судом не встановлено підстав, як б підтверджували те, що позивач дійсно позбавлена можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.
За викладених обставин, позивачу слід оплатити судовий збір за вісім вимог немайнового характеру по 768,40 грн. за кожну вимогу (разом 6147,20 грн.)
Враховуючи вищенаведене, позивачу слід продовжити строк для усунення недоліків позову, а саме, сплати судового збору у розмірі 6147,20 грн. за наступними реквізитами рахунку та оригінал квитанції про оплату подати до суду у вищевказаний строк:
код отримувача: 37977726; Банк отримувача: ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач: УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001
код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012
призначення платежу -Судовий збір, за позовом прізвище ініціали, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позову до десяти днів з дня отримання ухвали суду, а саме для сплати судового збору у розмірі 6147,20 грн. за вищевказанами реквізитами рахунку та подати суду оригінал документа, що підтверджує його сплату.
У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.
Суддя