ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/551/18Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/817/135/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивача ОСОБА_1 його представника

ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду від 29 жовтня 2018 року (головуючий суддя Митражик Е.М., повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року) у цивільній справі № 596/551/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 82,2 кв.м, житловою 56,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що вказане будинковолодіння є майном колишнього колгоспного двору. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року він та відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 а тому згідно статей 120, 123 ЦК УРСР (в редакції яка була чинною на час виникнення правовідносин) він є власником 1/5 частки вищевказаного домоволодіння.

Рішенням Гусятинського районного суду від 29 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 з 1976 року проживає в АДРЕСА_1 . З 1976 року по 1991 рік (по час існування колгоспного двору), як член колгоспного двору, своєю працею та коштами примножив його майно. Збудував криницю, гараж, паркан, купив будівельні матеріали, цеглу пісок, щебінь, камінь, цемент, зробив капітальний ремонт житлового будинку, обклав цеглою, поміняв накриття, добудував кімнату та інше. Вважає, що суд повинен керуватися ст.ст. 120, 123 ЦК України (1963 року) і записом у господарських книгах Городницької сільської ради де зазначено, що суспільна група господарства де проживає ОСОБА_1 відноситься до колгоспного двору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були подружжям, мають двох повнолітніх дітей, в колгоспі станом на 1991 рік не працювали і колгоспного двору, як самостійна сім`я, не створювали, а жили в домогосподарстві батьків ОСОБА_4 . Записи з погосподарської книги Городницької сільської ради свідчать про те, що такий двір дійсно числився і його головою був померлий вже ОСОБА_13 , батько відповідачки. За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тільки добудували веранду та піднавіс.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали, представник відповідачів заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 23.05.1976 року зареєстрували шлюб у Городницькій сільській раді Гусятинського району та з цього часу ОСОБА_1 проживає за місцем проживання дружини в АДРЕСА_1 , де зареєстрований 19.05.1978 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно записів з погосподарської книги № 3 Городницької сільської ради на 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р. та погосподарської книги № 3 Городницької сільської ради 1977 р., 1978 р., 1979 р. будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Головою колгоспного двору був ОСОБА_13 а після його смерті ОСОБА_16 . Членами двору значилися ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_1 (зять), ОСОБА_5 (внучка), ОСОБА_6 (внучка). В колгоспі працювали ОСОБА_13 (голова сім`ї), ОСОБА_7 (дружина).

Відповідно до довідки Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 213 від 20.03.2018 року станом на 15 квітня 1991 року членами двору були ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_1 (зять), ОСОБА_5 (внучка), ОСОБА_6 (внучка).

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано за рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.07.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину якого він просить визнати за ним в порядку статтей 120,123 ЦК УРСР, має статус суспільної групи господарств - колгоспний двір а дані у погосподарських книгах № 3 Городницької сільської ради на 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р. та № 3 Городницької сільської ради 1977 р., 1978 р., 1979 р. про віднесення будинку АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір спростовуються тим, що позивач у колгоспі не працював, спірний будинок був куплений 1952 році ОСОБА_13 у ОСОБА_17 .

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Вище зазначено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_16 працювали в колгоспі, двір відповідно до їхнього роду занять віднесено до колгоспного двору, які у погосподарських книгах значаться як голова двору.

Отже, за наявності погосподарських книг про віднесення будинку до суспільної групи господарства - колгоспний двір, записи у яких узгоджуються із Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що господарство, у якому позивач прожив більше 40 років, не має статусу - колгоспний двір.

Виходячи з наведеного, колегія вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним та обгрунтованим, а тому за ним слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 82,2 кв.м, житловою 56,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Доводи в апеляційній скарзі про те, що спірний будинок був придбаний в 1952 році подружжям ОСОБА_13 та ОСОБА_16 а тому є їх спільним майном подружжя та не являється майном колгоспного двору колегія суддів до уваги не приймає, оскільки встановлено, що відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, його відповідно до роду занять голови двору, що працював у колгоспі віднесено до майна колгоспного двору.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 82,2 кв.м, житловою 56,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий -

Судді -