ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4877/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1323/19Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дорош А.І., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року, ухвалене суддею Чувановою А.М., повний текст рішення складено 28.02.2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду першої інстанції з позовом до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивачі вказали, що 31.12.2015 року на автошляху Київ-Харків поблизу повороту смт. Оржиця Лубенського району Полтавської області на обледенілому дорожньому покритті сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини, здійснивши наїзд на опору дорожнього вказівного щита та перекинувся. Внаслідок чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В ході проведення досудового слідства у кримінальному провадженні за даним фактом та проведених експертиз встановлено, що організація дорожнього руху не відповідала вимогам ДСТУ та не забезпечувала безпеку дорожнього руху, а водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості завчасно обрати таку швидкість руху керованого ним автомобіля та прийоми керування ним, щоб мати можливість безпечно проїхати ділянку дороги, де сталася ДТП. З технічної точки зору встановлено причинно-наслідковий зв`язок між неналежною організацією дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася ДТП, та самою ДТП. Таким чином, внаслідок вини відповідача у формі неправомірної бездіяльності позивачам було завдано майнову та моральну шкоду.

Зурахуванням уточнених вимог позивачі просили стягнути з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 90928,80 гривень; на користь ОСОБА_2 завдану йому майнову шкоду внаслідок ушкодження здоров`я в розмірі 22997,54 гривень та моральну шкоду в розмірі 268056 гривень, а також відшкодувати йому судові витрати в розмірі 49707,66 гривень.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,- задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 90928,80 (дев`яносто тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 80 коп.) гривень та повернення судових витрат у вигляді судового збору в сумі 909,29 гривень і на професійну правничу допомогу в сумі 2100 гривень.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_2 завдану йому майнову шкоду, внаслідок ушкодження здоров`я (витрат на лікування) в розмірі 22997,54 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім гривень 54 коп.) гривень, завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, та повернення судових витрат у вигляді: судового збору в сумі 580 гривень, за проведення експертиз в сумі 18196 гривень, на професійну правничу допомогу в сумі 20000 гривень, витрат, пов`язаних з переїздом, в сумі 7314,81 гривень, і витрат на поштові відправлення в сумі 266 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 258056 гривень відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодились як відповідач ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», так і позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У поданій апеляційній скарзі директор ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», посилаючись на необґрунтованість рішення, прохає його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» не є належним відповідачем у справі, так як не є власником, балансоутримувачем доріг та не належить до сфери управління Укравтодору. Вважають, що належним відповідачем є Служба автомобільних доріг в Полтавській області, яка є балансоутримувачем автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, де мала місце вказана ДТП.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які вважав встановленими, прохають скасувати рішення місцевого суду за їх позовом до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про стягнення моральної шкоди у повному обсязі, стягнувши з відповідача на їх користь моральну шкоду у розмірі 265800 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачі посилаються на те, що розмір моральної шкоди доведено висновком експерта, який мав бути врахований судом першої інстанції при вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представник відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» прохає відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «Полтавський облавтодор», Служби у справах доріг, посилаючись на те, що ДП «Полтавський облавтодор» не є належним відповідачем у справі, а відповідальність з відшкодування шкоди в даному випадку зобов`язана нести Служба автомобільних доріг у Полтавській області.

У відзиві на апеляційну скаргу, подану ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прохають залишити її без задоволення, скасувати рішення місцевого суду у справі за їх позовом до ДП «Полтавський облавтодор» в частині часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову про стягнення моральної шкоди в повному обсязі. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання представник Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 372 ЦПК України, його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 , який представляє також інтереси позивачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_4 , представника ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля CHEVROLET AVEO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 15.01.2015 року (т.3 а.с.97).

31.12.2015 року, близько 7 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи вищевказаним автомобілем, на автошляху Київ-Харків поблизу повороту на смт. Оржиця в Лубенському районі Полтавської області на обледенілому дорожньому покритті не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на перешкоду - опору дорожнього вказівного щита та перекинувся.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій вказаного автомобіля ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням уламків та передньо-нижнім вивихом її головки, посттравматичні забійні гематоми лівого плеча, лівого передпліччя, які згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи №154 від 28.04.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Зазначені обставини встановлені в ході проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0001768 від 31.12.2015 року, яке постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 30.05.2016 року закрито за відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки в діях водія ОСОБА_2 відсутні суспільно небезпечні наслідки, передбачені ст. 286 ч. 1 КК України, а значить відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення (т.2 а.с.73-77 ).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.12.2015 року, складеного старшим слідчим Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Забара Ю.А., вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): асфальтобетонне; обледеніле по чистому твердому покриттю (т.2 а.с.66-71).

Згідно з висновком дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи №6700/9058 від 17.04.2018 року, проведеної за заявою позивача ОСОБА_2 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса, організація дорожнього руху не відповідала загальним вимогам розділу 3 ДСТУ 3587 та п.п.10.3.17, 10.5.25 та 10.9.16 ДСТУ 4100 та не забезпечувала безпеку дорожнього руху; невідповідності загальним вимогам розділу 3 ДСТУ 3587 та п.п.10.3.17, 10.5.25 та 10.9.16 ДСТУ 4100, тобто організація дорожнього руху на ділянці дороги, де мала місце ДТП за участю водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору , знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; …водій автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , не мав технічної можливості завчасно обрати таку швидкість руху керованого ним автомобіля та обрати відповідні прийоми керування ним, щоб мати можливість безпечно проїхати ділянку автодороги, де відбулася ДТП (т.2 а.с.34-43).

Відповідно висновку експерта №23 від 16.03.2016 року, складеного Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, ринкова вартість автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 на час проведення експертизи, складає 90928,80 гривень; вартість матеріального збитку, завданого власнику, дорівнює ринковій вартості вищевказаного автомобіля та становить 90928,80 гривень (т.2 а.с.84-89).

Згідно висновку експерта за №154, на підставі постанови ст. слідчого Лубенського ВП ГУ НП України в Полтавській області від 24.02.2016 р. № 18 отримані ОСОБА_2 тілесні ушкодження, що зазначені в наданій медичній документації, по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (т.2 а.с.71-72).

Позивачем на підтвердження розміру витрат, понесених ним на лікування у зв`язку з завданням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП було надано суду медичну документацію (т.1 а.с.113-122; т.2 а.с.17-19), якій судом першої інстанції надано відповідну правову оцінку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідальність за завдану позивачам шкоду має нести ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України», на яке покладено обов`язок з експлуатаційного утримання дороги, на якій сталася ДТП за участю позивача ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2ст. 1166 ЦК України).

Таким чином, частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди: втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є підставою для відшкодування завданої шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану; автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух", до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

За правилом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух", власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Як зазначено у п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 року № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху, відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Місцевим судом було вірно встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що міжнародна автомобільна дорога державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області, у тому числі і ділянка, на якій сталася ДТП за участю автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , перебуває у державній власності та обліковується на балансі Служби автомобільних доріг у Полтавській області.

Разом з тим, експлуатаційне утримання міжнародної автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області, у тому числі і вказаної ділянки, де мала місце зазначена дорожньо-транспортна пригода, здійснювалось саме ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відповідно до укладеної зі Службою автомобільних доріг у Полтавській області Угоди від 31.12.2014 року щодо передачі автомобільних доріг загального користування області для експлуатаційного утримання та ремонту, а також договору №01-58-15 від 20.04.2015 року про закупівлю за державні кошти послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування (т.2 а.с.227, 230-240).

Організація дорожнього руху на ділянці дороги, де мала місце ДТП від 31.12.2015 року за участю автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , з технічної точки зору, знаходилася у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості завчасно обрати таку швидкість руху керованого ним автомобіля та відповідні прийоми керування ним, щоб мати можливість безпечно проїхати ділянку автодороги, де відбулася ДТП, що підтверджується висновком дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи №6700/9058 від 17.04.2018 року, про який вказувалося вище.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідальність за завдану позивачам шкоду має нести ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України», винні дії якого призвели до виникнення 31.12.2015 р. дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідно до укладених зі Службою автомобільних доріг у Полтавській області угоди та договору, про які вказувалося вище, саме воно повинно здійснювати експлуатаційне утримання міжнародної автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області, у томі числі на ділянці дороги автошляху Київ-Харків поблизу повороту на смт. Оржиця в Лубенському районі Полтавської області, де виникла зазначена дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Разом з тим, належне утримання вищевказаної ділянки дороги зазначене підприємство не здійснило, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» не надано та матеріали справи не містять. Натомість, вищевказані обставини підтверджені зібраними у справі доказами, про які зазначалося вище, та яким надано правильну правову оцінку судом першої інстанції, в тому числі висновком дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи №6700/9058 від 17.04.2018 року, проведеної за заявою позивача ОСОБА_2 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса., який відповідачем не спростований.

За наведених вище підстав місцевий суд обґрунтовано стягнув з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України», на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 90928,80 гривень, завдану автомобілю CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; витрати у сумі 22997,54 гривень, які поніс ОСОБА_2 у зв`язку з лікуванням внаслідок ушкодження здоров`я, а також завдану йому моральну шкоду.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року при розгляді справи № 0508/1310/2012.

Доводи відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» в апеляційній скарзі про те, що вони не є належним відповідачем, а відповідальність за завдану шкоду має нести Служба у справах автомобільних доріг в Полтавській області, на увагу колегії суддів не заслуговують з наведених вище підстав.

Також не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що ДТП могла статися з вини ОСОБА_2 , який не обрав безпечну швидкість руху, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та спростовуються наявними у справі доказами, які були досліджені місцевим судом, та про які зазначалося вище.

Твердження відповідача про те, що на момент скоєння ДТП не спостерігалося таких погодних умов, які могли б свідчити про наявність ожеледиці на дорожньому покритті на ділянці автомобільної дороги, де сталася ДТП, також суперечать наявним у справі доказам, зокрема, матеріалам проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0001768 від 31.12.2015 року.

Належних та допустимих документальних чи інших доказів, які б підтверджували протилежне, відповідачами не надано.

Доводи представника відповідача щодо наявності на 188 км автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський в напрямку міста Харкова попереджувального знаку 1.13 «Слизька дорога» з табличкою 7.12. «Ожеледиця» та табличкою «Зона дії» 5 кілометрів, що поширюється на місце скоєння ДТП, а саме 192 км, який був відповідачем проігнорований, у зв`язку з чим і скоєно ДТП, не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки наявність чи відсутність попереджувального дорожнього знаку, не позбавляють відповідача обов`язку по обробці дорожнього покриття протиожеледними матеріалами.

Розподіл витрат на правничу допомогу проведено судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, на підставі наданих позивачами доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому, обґрунтовано стягнуті з відповідача ДП «Полтавський облавтодор» на користь позивачки ОСОБА_1 у сумі 2100 гривень та на користь ОСОБА_2 у сумі 20000 гривень (том 1 а.с. 263-270, том 2 а.с. 13, 16, 25, том 3 а.с. 129-13).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в сумі 258056 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 268056 грн. ОСОБА_2 послався на висновок експерта №2-15/06, складений 15.06.2018 року Українським центром судових експертиз (т.2 а.с.118-135).

Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку вказаному висновку, та з урахуванням наявних у справі доказів, а також вимог розумності та справедливості, місцевий суд прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення на його користь з відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» моральної шкоди у сумі 10000 грн.

При цьому, районний суд обґрунтовано послався на те, що спричинені здоров`ю позивача збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призвели до погіршення стану його здоров`я, значних витрат на його відновлення, порушення звичного способу життя, здійснення беззаперечно непередбачуваних витрат, пов`язаних із вказаними витратами, порушенням нормальних життєвих зв`язків.

Отже, висновки суду в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 10000 грн. узгоджуються з наявними у справі доказами та нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вірних висновків місцевого суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення, а рішення місцевого суду від 18 лютого 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Дорош А.І.

Пилипчук Л.І.