ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/3181/18

провадження № 22-ц/4809/1120/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Богданівської сільської ради Знам`янського району на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року, суддя Тьор Є.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району, Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Богданівської сільської ради Знам`янського району, Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай).

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1996 року був прийнятий в члени колгоспу «Батьківщина» на території Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, де працював трактористом по трудовій угоді.

02 серпня 2000 року звільнений за власним бажанням.

Відповідно до архівного випису з протоколу засідання правління КСП «Батьківщина» від 02 лютого 2000 року №1 затверджений список на виділення землі із державного резерву членів КСП, які мають право на земельний пай та прийняті на роботу після розпаювання землі. Позивача включено у вказаний список. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачеві не видавався.

Позивач зазначив, що мав право на земельну частку (пай), так як на момент отримання державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» був його членом та працював в колгоспі.

Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колишнього сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», що знаходилося на території Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що позивач не був членом КСП «Батьківщина» на момент видачі державного акту, а лише працював по трудовій угоді, а тому він не набув права на земельну частку (пай).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги та зазначається, що позивач був членом колгоспу та прийнятий на роботу, про що свідчить запис у трудовій книжці.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20.06.2019 року справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що відповідно до архівного випису з протоколу засідання правління КСП «Батьківщина» №1 від 02 лютого 2000 року, затверджено список на виділення землі із державного резерву членів КСП, які мають право на земельний пай та прийняті на роботу після розпаювання землі. Позивача включено у вказаний список за номером 18 (вісімнадцять). Відомості про отримання позивачем сертифікату на право на земельну частку (пай), відсутні.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» КР -3 000012 виданий 06 жовтня 1995 року на підставі рішення Богданівської сільської ради народних депутатів від 26 квітня 1995 року №43.

Згідно архівного випису з протоколу засідання правління КСП «Батьківщина» №13 від 25 червня 1996 року, рекомендовано загальним зборам прийняти на роботу по трудовій угоді ОСОБА_1 у тракторну бригаду.

На підставі даного протоколу ОСОБА_1 прийнято на роботу в тракторну бригаду, трактористом КСП «Батьківщина Знам`янського району Кіровоградської області, про що свідчить запис у трудовій книжці Відповідно до наданих документів встановлено, що позивач був членом колгоспу та прийнятий на роботу після розпаювання землі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав право на земельну частку (пай), як член колективного сільськогосподарського кооперативу, підприємством вирішено виділити йому земельну частку із земель державного резервного фонду, тому позов підлягає задоволенню.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони в судове засідання не з`явились. Справа розглядалась відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до архівного випису з протоколу засідання правління КСП «Батьківщина» №1 від 02 лютого 2000 року, затверджено список на виділення землі із державного резерву членів КСП, які мають право на земельний пай та прийняті на роботу після розпаювання землі. Позивача включено у вказаний список за номером 18 (вісімнадцять). Відомості про отримання позивачем сертифікату на право на земельну частку (пай), відсутні.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» КР -3 000012 виданий 06 жовтня 1995 року на підставі рішення Богданівської сільської ради народних депутатів від 26 квітня 1995 року №43.

Згідно архівного випису з протоколу засідання правління КСП «Батьківщина» №13 від 25 червня 1996 року, рекомендовано загальним зборам прийняти на роботу по трудовій угоді ОСОБА_1 у тракторну бригаду. На підставі даного протоколу ОСОБА_1 прийнято на роботу в тракторну бригаду трактористом КСП «Батьківщина Знам`янського району Кіровоградської області, про що свідчать матеріали справи.

Встановлені обставини свідчать , що позивач прийнятий на роботу в КСП «Батьківщина» після розпаювання землі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в порушення вимог ст.89 ЦПК України не дав належної оцінки доказам наданих на підтвердження позову , а саме - рішенню правління КСП від 02 лютого 2000 року, яким не вирішувалось питання про надання позивачу земельної частки (паю), а прийнято рішення про затвердження списку на виділення землі з державного реєстру.

Відсутні докази того, що це рішення правління КСП затверджено загальними зборами (зборами уповноважених) членів КСП та визначено розмір частки (паю). Немає відомостей про те, що це клопотання було передано до органу, який відповідно до чинного законодавства уповноважений вирішувати питання про надання у власність земельної ділянки та рішення цього органу за наслідками розгляду клопотання. Також відсутні докази звернення позивача із заявою про надання йому земельної ділянки.

Висновки суду першої інстанції, що позов пілягає задоволенню виходячи з того, що позивач мав право на земельну частку (пай), як член колективного сільськогосподарського кооперативу і підприємством вирішено виділити позивачу земельну частку є необґрунтованими ,оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, так як матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не був членом КСП «Батьківщина», а працював у господарстві по трудовій угоді.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок. що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами обставини, що він має право на земельну частку із земель колишнього сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», що знаходилось на території Богданівської сільської Ради Знамянського району Кіровоградської області.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не встановив дійсні обставини по справі, не перевірив доводи сторін по справі на підтвердження позову та заперечень проти позову, і дійшов помилкового висновку , задовольнивши позов.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно п. п. 3,4 статті 376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення , яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Богданівської сільської ради Знам`янського району - задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району, Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Богданівської сільської ради Знам`янського району судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Текст постанови складено 16.08.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: