Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 679/1171/16-ц

провадження №61-29822св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року у складі судді Сопронюк О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Пастощука М. М., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Усерпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Позов мотивовано тим, що в січні 2016 року сталося затоплення квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності. Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Внаслідок прориву у квартирі АДРЕСА_2 металевого елементу гнучкого шланга подачі гарячої води відбулося затоплення квартири позивача. У зв`язку з цим було пошкоджено належне їй майно. В рахунок завданої затопленням квартири майнової шкоди вона отримала від ОСОБА_2 кошти у розмірі 23 692 грн, що підтверджується розпискою.

Надалі між позивачем та фізичною-особою ОСОБА_3 укладено договір підряду на виконання ремонтних робіт від 11 березня 2016 року. Сума договору становить 39 143 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 14 121 грн на відшкодування майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 14 121 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося через аварію у системі водопостачання у квартирі, власником якої є відповідач ОСОБА_2 , саме на неї покладається обов`язок по утриманню майна, яке є її власністю в належному стані, тому вона повинна відшкодувати майнову шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що 26 квітня 2016 року кошти у розмірі 23 692 грн вона позичила позивачу про що ними було складено розписку. Крім того, акт від 31 березня 2016 року № 1 приймання виконаних будівельних робіт є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки не містить посилання на номер та дату договору, укладеного з позивачем.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в яких вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 січня 2016 року внаслідок прориву гнучкого шлангу по різьбовому з`єднанню у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 в цьому ж будинку. У зв`язку з цим у квартирі АДРЕСА_1 пошкоджено ламінат, дверні гіпсокартонні конструкції, гіпсокартонні конструкції стелі, шпалери, підніжжя кухонної стінки.

Факт затоплення вказаної квартири підтверджується актом оцінки збитків, спричинених аварійною ситуацією від 15 січня 2016 року.

Актом від 15 січня 2016 року, складеним за участю голови ОСББ «Шевченківський-26» та мешканців квартир АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2, зафіксований факт пошкодження матеріальних цінностей (майна) внаслідок затоплення та факт витікання гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач у справі.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодувала позивачу кошти в сумі 23 692 грн в рахунок майнової шкоди, завданої затопленням її квартири, що підтверджується розпискою (а.с. 135).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди.

Факт залиття квартири, з вини відповідача підтверджується актом про залиття від 15 січня 2016 року, складеним за участю голови ОСББ «Шевченківський-26» та мешканців квартир № АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, яким встановлено факт пошкодження матеріальних цінностей (майна) внаслідок затоплення та факт витікання гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач у справі.

Таким чином, встановивши, що позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Доводи касаційної скарги про те, що акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 31 березня 2016 року є неналежним доказом у справі, оскільки не містить посилання на номер та дату договору, укладеного з позивачем є безпідставними, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що договір підряду на виконання ремонтних робіт від 11 березня 2016 року оформлений без номера. Тому і в довідці про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), і в акті приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) номер договору не зазначено. Разом з тим договір підряду, довідка про вартість виконаних робіт та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт підписаний тими ж сторонами і щодо того ж самого предмета (ремонт квартири АДРЕСА_1 ), дати і суми в довідці та акті співпадають. Крім того, склад робіт, викладений в акті приймання виконаних будівельних робіт, не суперечить акту про затоплення від 15 січня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодувала позивачу кошти в сумі 23 692 грн в рахунок майнової шкоди, завданої затопленням її квартири, що підтверджується розпискою.

Доводи касаційної скарги про те, що зазначені кошти передавались позивачу як позика є необґрунтованими, оскільки відповідно до змісту розписки, яка підписана також ОСОБА_2 , кошти у сумі 23 692 грн передані на закупівлю ламінату для проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 з метою усунення наслідків затоплення, яке мало місце 15 січня 2016 року з квартири АДРЕСА_2 .

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року зупинено виконання заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року. Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, частиною третьою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Г. В. Кривцова