Житомирський апеляційний суд
Справа №287/602/19 Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 33 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 287/602/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 05 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Стратовича О.В. у м. Олевську,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в кінцевій редакції якого просив стягнути із ОСОБА_2 4 553,65 грн. майнової шкоди завданої кримінальним правопорушення; 5000,00 грн. моральної шкоди; 600,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвоката при складанні позовної заяви до суду; 800,00 грн. понесених витрат, пов`язаних з оплатою послуг експерта за проведення авто-товарознавчої експертизи пошкодженого транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14.04.2018 року між сторонами відбувся конфлікт, внаслідок якого він отримав легкі тілесні ушкодження, які були нанесені ОСОБА_2 . Результатом вказаного стало порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України та направлення слідчим Олевського ВП Коростенського ВП ГУПН до суду обвинувального акту по вказаній справі.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 20.03.2019 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відмовою його (позивача) від приватного обвинувачення. Позивач зазначив, що під час розгляду справи відповідач запевнив його, що відшкодує завдані збитки. Оскільки майнова та моральна шкода, завдана ОСОБА_2 , йому не відшкодована, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_1 1208,68 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 14.04.2018 року між сторонами відбувся конфлікт, внаслідок якого він отримав легкі тілесні ушкодження, які були нанесені ОСОБА_1 . Результатом вказаних дій стало порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України та направлення слідчим Олевського ВП Коростенського ВП ГУПН до суду обвинувального акту по вказаній справі.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 17.0.2019 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відмовою його від приватного обвинувачення. Зазначає, що під час розгляду справи він ( ОСОБА_2 ) намагався домовитися та вирішити конфлікт мирним шляхом. Оскільки майнова шкоди, завдана ОСОБА_1 , йому не відшкодована, просив задовольнити його вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 05 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4553,65 грн. майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням, 2500,00 грн. моральної шкоди, 600,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвокатом, 800,00 грн. понесених витрат, пов`язаних з оплатою послуг експерта за проведення авто-товарознавчої експертизи пошкодженого транспортного засобу.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500,00 грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В решті позов залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволених вимог за первісним позовом скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність обставин завданням ним ( ОСОБА_2 ) ОСОБА_1 майнової і як наслідок моральної шкоди, оскільки його вину, у встановленому законом порядку, не доведено, зокрема обвинувальним вироком суду. Вказує, що наявність чеків в матеріалах справи не підтверджує витрати на придбання ліків саме позивачем і для його потреб. Наголошує, що розмір моральної шкоди є недоведеним, а тому не підлягає до задоволення. Також зазначає, що судові витрати не підлягають до задоволення як наслідок безпідставності позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали та надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв. А тому неявка позивача не перешкоджає розгляду справи в контексті положень ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 14.04.2019 року близько 12-00 години в м. Олевську по вул. Київській біля кафе «У ОСОБА_4 » між сторонами виник конфлікт стосовно місця паркування власних транспортних засобів. На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні вступили в словесний конфлікт, який переріс в застосуванні фізичної сили одним до одного, спричинення тілесних ушкоджень та пошкодження транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 .

СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було відкрито кримінальне провадження № 0000167 від 15.04.2018 року по факту спричинення ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , тобто за ч.1 ст. 125 КК України та направлено до суду з обвинувальним актом.

20.03.2019 року Олевським районним судом Житомирської області (справа № 287/304/18-к) кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_1 від приватного обвинувачення в порядку п.7 ч.1 ст.284 та п.1 ч.1 ст.477 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_1 був залишений судом без розгляду (а.с. 6-7).

Також СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було відкрито кримінальне провадження №0000367 від 03.09.2018 року по факту спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , тобто за ч.1 ст. 125 КК України та направлено до суду з обвинувальним актом.

17.01.2019 року Олевським районним судом Житомирської області (справа № 287/588/18-к) кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від приватного обвинувачення в порядку п.7 ч.1 ст.284 та п.1 ч.1 ст.477 КПК України, на день розгляду цивільної справи в суді (а.с.60-61).

Відповідно до висновку № 018/064 експертної автотоварознавчої експертизи, матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його автомобіля становить 4195 грн. 44 коп. (а.с. 20).

Вартість проведення вказаної експертизи склала 850,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 30 (а.с. 23).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За наведеного, висновки суду про стягнення із ОСОБА_2 завданої майнової шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу ґрунтуються на нормах закону та досліджених судом доказах.

При цьому суд обґрунтовано стягнув із відповідача за первісним позовом 800,00 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, про те як матеріалами справи встановлено, що ці витрати склали 850,00 грн., оскільки дотримуючись принципу диспозитивності суд не вправі вийти за межі заявлених позовних вимог.

Частково задовольняючи вимоги за первісним та зустрічним позовами, суд першої інстанції виходив із доведеності факту заподіяння ОСОБА_1 ОСОБА_2 та навпаки ОСОБА_2 ОСОБА_1 своїми умисними неправомірними діями тілесних ушкоджень один одному.

Підтвердженням цьому стали відповідні кримінальні провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, порушені щодо кожного із них та особисті пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .

Враховуючи, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 закрито з нереабілітуючих підстав, апеляційний суд, на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України, виходить з того, що мало місце заподіяння ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинило останньому моральні страждання.

У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що факт заподіяння позивачеві ОСОБА_1 легкого тілесного ушкодження, в силу зазначеної вище норми статті 23 ЦК України, заподіяння фізичній особі тілесного ушкодження означає й заподіяння такій особі моральної шкоди, оскільки ушкодження здоров`я без фізичного болю не може бути (цей факт є загальновідомим і не потребує доказування), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди у визначеному судом першої інстанції розмірі.

На переконання колегії суддів, за встановлених і наведених вище обставин справи присуджений судом розмір морального відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що є обгрунтованими доводи в апеляційній скарзі щодо стягнення витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування.

Так, із наданих позивачем копій фіскальних чеків на придбання медикаментів вбачається, що в них містяться назви лікарських препаратів та медикаментів, проте рецепту лікаря із відповідним призначенням, виписки з історії хвороби суду надано не було.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачем не було надано суду належних і переконливих доказів, які б свідчили про те, що ним було затрачено кошти на лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що мають причинно-наслідковий зв`язок із подіями, що мали місце 14.04.2018 року, колегія суддів вважає, що у стягненні витрат на лікування в сумі 358,21грн.необхідно відмовити, зменшивши суму стягнутої майнової шкоди з 4553,65 до 4195,44грн. та змінивши рішення суду в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

ОСОБА_1 позов до суду було подано 04.04.2019.

В матеріалах справи міститься договір №18 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 05.06.2019, укладений між адвокатом Зарицьким А.І. та ОСОБА_1 (підзахисним (так зазначено у договорі).

Умовами договору передбачено, що послуги надаються підзахисному шляхом використання передбачених у КПК України та в інших законодавчих актах засобів, способів і методів захисту з метою з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підзахисного (а.с.54).

Договору про надання правничої допомоги у цій справі матеріали справи не містять, а відтак договором не встановлено розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 600грн. відсутні. А тому рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 05 червня 2019 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди змінити, зменшити суму стягнення з 4553,65грн. до 4195,44грн., в частині витрат на правничу допомогу в сумі 600грн. скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08.08.2019.

Головуючий Судді