Справа № 462/3299/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді- Гедз Б.М.

за участю секретаря - Рущак Т.О.

представника заявника адвоката Богдан З.С.

відповідача - ОСОБА_1

представника заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Бочуляка Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року в справі №462/3299/15-ц за нововиявленими обставинами, -

встановив:

Заявник ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року в справі №462/3299/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності, скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору ренти від 16 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською Іриною Романівною, зареєстрованого в реєстрі за №707, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь 365,40 грн. судового збору. В обгрунтування заяви покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсним договір ренти від 16 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською Іриною Романівною, зареєстрованого в реєстрі за № 707, у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року вказане рішення залишено без змін. При цьому, зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року у справі №462/3286/16-ц, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 року, визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , тому ОСОБА_2 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , хоча звертаючись до суду з позовом вважала себе таким. Вважає, що оспорюваним договором ренти, укладеним 16.02.2009 року між ОСОБА_5 та нею, не було порушено прав та інтересів ОСОБА_2 , а оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, то задоволення судом позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору ренти суперечить чинному законодавству.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 листопада 2017 року залишено без задоволення.

При цьому, постановою Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 14.05.2019 року вказана заява передана для розгляду до провадження судді Гедз Б.М.

В судовому засіданні 18.06.2019 року до участі в справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_5 його доньку ОСОБА_3 .

10.07.2019 року на адресу суду від ОСОБА_3 поступив відзив, у якому просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року по справі №462/3299/15-ц. При цьому, покликається, на те, що про обставини, які відповідач вважає нововиявленими було відомо, а суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій надали їм належної оцінки, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 р. у справі №462/3299/15-ц, постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року по вказаній справі, ухвалою Верховного Суду від 06.09.2018 року в тій же справі. Крім того, відповідачем (заявником) не доведено, що такі обставини про які він стверджує не були і не могли бути йому відомі, а доводи викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не спростовують фактів, покладених в основу рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 р. по справі № 462/3299/15-ц, зокрема того факту, що ОСОБА_5 на момент укладення договору ренти від 16.02.2009 р. не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки відповідно до акту амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 167 від 04.02.2013 р. ОСОБА_5 на момент підписання договору ренти страждав стійким хронічним розладом психічної діяльності та наростаючою деменцією, був позбавлений усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, відповідач у заяві посилається на наявність обставин, які були йому відомі, досліджені під час розгляду справи по суті, яким вже надана правова оцінка, а отже, такі обставини не можуть бути нововиявленими обставинами, та не дають підстави вимагати перегляду постановленого по суті рішення. Крім того, зазначає, що після смерті батька ОСОБА_5 вона, як дочка і як спадкоємець першої черги за законом, 07.07.2015 року звернулася із заявою у Четверту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Оскільки 26.04.2018 року набрало законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року, ухвалене у справі № 462/3286/16-ц яким було визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , тому має місце спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , а вона є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті.

24.07.20109 року від представника відповідачів ОСОБА_6 поступила відповідь на відзив, у якій зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 08.04.2019 року у справі №462/3299/15-ц було задоволено їх апеляційну скаргу, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказаною постановою суду апеляційної інстанції константовано, що «...Матеріалами справи дійсно підтверджується, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року про визнання недійсним заповіту набрало законної сили 26.04.2018 року, що є істотною обставиною для даної справи, ця обставина не була встановлена судом та не була та не могла бути відома ОСОБА_4 на час розгляду справи та ухвалення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року, про перегляд якого за нововиявленими обставинами звернулася ОСОБА_4 , оскільки звернення до суду з позовом ОСОБА_2 обгрунтовувала наявністю заповіту, який визнано судом недійсним...». Відтак, з наведеного вбачається, що на даний час Залізничним районним судом м. Львова має розглядатися заява ОСОБА_4 про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 р. за нововиявленими обставинами з врахуванням вказівок, викладених у постанові Львівського апеляційного суду від 08.04.2019 р. у справі №462/3299/15-ц, тому, доводи ОСОБА_3 згідно яких наведена у заяві ОСОБА_4 обставина не є нововиявленою всупереч доводам суду апеляційної та касаційної інстанції, які надали з цього приводу власну позицію, є такою, що не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Зазначає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визнання недійсним оскаржуваного позивачем договору ренти, судом першої інстанції не встановлено належним чином обставини щодо того, чи ОСОБА_2 дійсно є правонаступником позивача ОСОБА_5 на підставі заповіту та чи наявні у неї підстави для визнання права власності на майно в порядку спадкування, а також, чи порушено її права у зв`язку із укладенням договору ренти від 16.02.2009 р., визнання недійсним якого було предметом дослідження у даній цивільній справі № 462/3299/15-ц. Відтак, задовольняючи позов частково та ухвалюючи 09.11.2017 року рішення про визнання недійним договору ренти від 16.02.2009 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Бєлопольською І.Р., та зареєстрованого в реєстрі за № 707, Залізничним районним судом м. Львова не з`ясовано належним чином, чи порушені права ОСОБА_2 укладенням 16.02.2009 р. договору ренти між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а відтак, не вирішено відповідно до вимог чинного законодавства питання, чи підлягають в такому випадку такі права судовому захисту. Тому, з метою повного та всебічного розгляду даної справи ці питання повинні бути вирішені на даний час під час розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 р. за нововиявленими обставинами та за їх результатами має бути ухвалене відповідне судове рішення.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Богдан З.С. та Лоїк В.М. заяву підримали, посилаючись на мотиви такої, просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року у справі № 462/3299/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності, в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору ренти від 16 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською Іриною Романівною, зареєстрованого в реєстрі за №707, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 365,40 грн. судового збору.

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Бочуляк Ю.І. заперечив щодо задоволення заяви, посилаючись на мотиви викладені у відзиві та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в якому просила визнати недійсним договору ренти від 16.02.2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 . В обгрунтування вимог позову посилалася на те, що укладаючи договір ренти ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними і цим правочином порушено її права, як спадкоємця, після його смерті.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності задоволено частково. Визнано недійсним договір ренти від 16 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською Іриною Романівною, зареєстрованого в реєстрі за № 707. У задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено за її безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 121 /сто двадцять одну/ гривню 80 копійок сплаченого судового збору.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності.

З рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2017 року вбачається, що договір ренти від 16 лютого 2009 року укладений ОСОБА_5 було визнано недійсним, оскільки відповідно до акта амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 04 лютого 2013 року №167 ОСОБА_5 на момент підписання договору ренти він страждав стійким хронічним розладом психічної діяльності, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року в справі №462/3286/16-ц визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , що посвідчений 03 лютого 2010 року ОСОБА_7 , державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-162.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року залишено без змін, і таке набрало законної сили.

Таким чином, 26.04.2018 року набрало законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року, яким визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , що посвідчений 03.02.2010 року Шершун Н.К., державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №3-162.

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як на нововиявлену обставину посилається на істотну для справи обставину, що не була встановлена судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору ренти та ухвалення 09.11.2017 року Залізничним районним судом м. Львова рішення у цій справі, і така обставина не була і не могла бути відома заявнику на час розгляду справи, це недійсність заповіту, складеного ОСОБА_5 , посвідченим 03.02.2010 року Шершун Н.К., державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №3-162, на підставі якого ОСОБА_2 зверталася до суду з даним позовом. І про таку обставину заявнику стало відомо лише 26.04.2018 року, в день набрання законної сили рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року. Тому вважає, що встановлення зазначених обставин впливає на висновки суду щодо факту порушення оспорюваним ОСОБА_2 договором ренти її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Суд вважає доводи заявника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовані.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами; підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За змістом частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду;

3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Так, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору ренти та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, вважала себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , а відтак вважала, що оспорюваним договором порушується її право на спадкування згідно із заповітом, складеним ОСОБА_5 , що посвідчений 03.02.2010 року Шершун Н.К., державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №3-162.

При ухваленні рішення Залізничного районного суду у справі №462/3299/15-ц від 09.11.2017 року, яке просить переглянути заявник, судом взято до уваги заповіт серії ВММ №679267 від 03 лютого 2010 року ОСОБА_5 за яким він заповів усе своє майно ОСОБА_2 . У вказаному рішенні встановлено, що відповідно до заповіту серії ВММ №679267 від 03 лютого 2010 року ОСОБА_5 заповів усе своє майно ОСОБА_2 . З огляду на наведене, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, оскільки позивач 23 квітня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, а тому договір ренти від 16 лютого 2009 року зачіпає її права та інтереси. Крім того, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що заповіт, за яким ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 визнано судом недійсним, оскільки таке рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року ще не набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду України від 04.02.2015 року у справі №6-233цс14, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а відтак однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається лише на формальне порушення закону, у суду не має правових підстав для задоволення позову і визнання правочину недійсним.

Суд бере до уваги посилання сторони відповідача на те, що заповіт, за яким ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 визнано судом недійсним, оскільки таке рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року набрало законної сили.

Матеріалами справи дійсно підтверджується, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року про визнання недійсним заповіту (справа № 462/3286/16-ц) набрало законної сили 26.04.2018 року, що є істотною обставиною для даної справи, і ця обставина не була встановлена судом та не була та не могла бути відома ОСОБА_4 на час розгляду справи та ухвалення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.11.2017 року, про перегляд якого за нововиявленими обставинами звернулася ОСОБА_4 , оскільки звернення до суду з позовом ОСОБА_2 обгрунтовувала наявністю заповіту, який визнано судом недійсним.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті позивача ОСОБА_5 у Четверту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом звернулася його дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи №250/2015 р. до майна померлого ОСОБА_5 , яку було залучено до участі в справі, як правонаступника позивача ОСОБА_5 .

Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам, враховуючи положення ст.4 ЦПК України, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2017 року про визнання недійсним заповіту, яке набрало законної сили 26.04.2018 року, суд ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору ренти, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за безпідставністю, оскільки у зв`язку із вчиненням оспорюваного договору ренти прав чи охоронюваних законом інтересів позивача ОСОБА_2 не було порушено. При цьому ОСОБА_3 не зверталася до суду, як правонаступник ОСОБА_5 , для захисту порушених, оспорюваних чи невизнаних прав чи охоронюваних законом інтересів. Відтак, ОСОБА_3 не позбавлена такого права звернення за судовим захистом у порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі нововиявлені обставини, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а рішення суду від 09.11.2017 року за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 353, 354, 423, 424, 429 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.11.2017 року в справі №462/3299/15-ц за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від суду від 09.11.2017 року у справі № 462/3299/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та визнання права власності скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсним договору ренти від 16 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р., зароеєстрованого в реєстрі № 707 скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору ренти від 16 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р., зароеєстрованого в реєстрі № 707.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 365, 40 грн. (триста шістдесят п`ять гривень 40 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз