Справа № 342/541/19
Провадження № 2/342/489/2019
30 липня 2019 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Ничик Г.І.,
з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 червня 1990 року житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , належав на праві особистої власності її батькові ОСОБА_7 , як голові колгоспному двору. 14.11.2017 ОСОБА_7 вчинив заповіт, яким все своє майно заповів позивачці. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Городницької сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 94. Після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації свого спадкового права, позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення власності на спадкове майно за заповітом. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_2 Передівання АДРЕСА_1 у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, головою якого був спадкодавець, оскільки кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Станом на 15.04.1991 у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_7 , 1930 р.н., ОСОБА_3 , 1933 р.н., ОСОБА_2 , 1962 р.н., ОСОБА_4 , 1962 р.н., ОСОБА_5 , 1984 р.н., ОСОБА_6 , 1986 р.н. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. З часу народження позивачка проживала разом з батьком однією сім`єю, завжди приймала участь у веденні господарства та його обслуговуванні, несе витрати по утриманню будинковолодіння у належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, однак, не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору.
В підготовчому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.
Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.
Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачів.
Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Суд, заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
З копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 червня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 .
Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8873 від 20.02.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 5 за ОСОБА_7 , головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 10.06.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990.
Станом на 15.04.1991 в с. Передівання по АДРЕСА_2 ) в склад сім`ї входили: голова господарства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується копією довідки № 144/02-24, виданої 07.03.2019 виконкомом Городницької сільської ради на підставі записів по господарської книги № 2 с. Передівання за 1991-1995 р.р.
За заповітом, посвідченим 14 листопада 2017 р. секретарем Городницької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 94, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель с. Передівання, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповів своїй дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Про те, що заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 61590749 свідчить копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54558197, виданої 19.12.2018 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я.
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 88 років в с. Передівання Городенківського району, актовий запис № 12 від 25 червня 2018 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 червня 2018 року виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_3 ; на момент його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) в даному господарстві були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується копією довідки № 480/02-24, виданої 25.10.2018 виконкомом Городницької сільської ради на підставі записів в по господарській книзі № 1 за 2016-2023 р.р.
Те, що ОСОБА_7 , 1930 року народження, та відповідачка ОСОБА_3 , 1933 року народження, були подружжям, свідчить копія повторного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 09 березня 1962 р. с/ЗаГС с. Передівання, запис за № 10 від 08 червня 1951 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.
Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є дочкою ОСОБА_7 , про що свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 12 лютого 1962 р. Городницькою сільською радою, запис за № 6 від 12 лютого 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 07 червня 1982 р. Городницькою сільською радою, яким стверджено, що дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » позивачки після одруження 07.06.1982 змінила на « ОСОБА_9 », запис за № 8 від 07 червня 1982 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.
До складу спадщини ОСОБА_7 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Із копії спадкової справи № 159/2018, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54558381, виданого 19.12.2018 приватним нотаріусом Стефурак ОСОБА_10 Я ОСОБА_11 , підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63527935 (номер у нотаріуса 159/2018), спадкодавець ОСОБА_7 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Дружина померлого ОСОБА_7 відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (19.12.2018) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_7 .
Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 06 травня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , з посиланням на те, що вищезгаданий житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_7 , частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена.
Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті батька, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, колишні члени колгоспного двору відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 09.08.2019.

Суддя: Ничик Г. І.