П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1015/19

Провадження № 22-ц/4815/988/19

Головуючий у Рівненському міському суді: Тимощук О.Я.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено повним текстом

о 16 год. 36 хв. 13 травня 2019 року в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області;

за участі (в апеляційному суді): ОСОБА_1 та представника заінтересованої особи - Кузьмич Наталії Олексіївни ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2019 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування якої зазначав, що для документального підтвердження податкового боргу, 28 листопада 2018 року звернувся до Головного управління державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) із заявою про надання можливості ознайомитися із матеріалами його облікової справи платника податків та зробити копії з документів. Така потреба виникла у зв`язку з тим, що на той момент на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходилася його апеляційна скарга на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року в справі №817/2258/16 про стягнення з нього, як платника податків який має податковий борг коштів. Предметом розгляду зазначеної справи стало зокрема те, що ОСОБА_1 подавав податкову декларацію про майновий стан та доходи від 29 квітня 2016 року, згідно якої нібито виникла заборгованість. 31 грудня 2018 року заявник отримав від заінтересованої особи відповідь, проте така відповідь жодним чином не розкрила питань, поставлених у заяві і свідчила про надання неправдивих відомостей посадовими особами ГУ ДФС у Рівненській області у справі №817/2258/16. Заявник зазначав, що такої декларації не подавав і йому не відомо як вказаний документ потрапив до ГУ ДФС у Рівненській області, відтак єдиним способом захисту його порушеного права є встановлення факту не подачі ним вказаної податкової декларації.

За таких спонукань просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неподання ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан та доходи від 29 квітня 2016 року,

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від року заяву залишено без руху.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та призначено судове засідання.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області; про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

На ухвалу суду заявником подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, яка полягала у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про те, що суд не повинен був погоджуватися з твердженням представника заінтересованої особи про наявність спору про право. Крім цього, суд знехтував очевидний факт того, що підписи в окремих деклараціях, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні, не належать заявнику. Вказував, що спір у даній справі стосується виключно права (обов`язку) подання певної податкової звітності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право.

За наведених міркувань просив оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з заявлених заявником вимог, вбачається спір про право і дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, у відповідності до роз`яснень, викладених в абзаці другому п. 12 цієї постанови Пленуму, зазначено, зокрема, що на підставі п.6 ст. 273 ЦПК України (в чинній редакції Кодексу - це п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Отже, суд попередньої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, зробив передчасний та необґрунтований висновок, що положення ст. 315 ЦПК України не допускають встановлення бажаного заявником юридичного факту неподання ним податкової декларації з огляду на існування спору про право.

Між тим, матеріали справи свідчать, що в даному випадку в заявника відсутні вимоги до заінтересованої особи - ГУ ДФС у Рівненській області, а тому спір про право відсутній. При цьому доводи ОСОБА_1 зводяться до того, що такий документ як податкова декларація йому не належить, а законом, в свою чергу, не визначено іншого порядку встановлення такого факту.

Крім того, представник заінтересованої особи в засіданнях і міського, і апеляційного суду наполягала на тому, що правовідносини між учасниками справи стосуються та виникли з приводу недодержання податкового законодавства, тобто їх вирішувати належить у порядку адміністративного судочинства.

Підставою для скасування ухвали суду як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку пункту 4 ст. 379 ЦПК України, є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 379, 381-383, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 50 хв. 06.08.2019

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків