УХВАЛА

05 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 756/2632/17

провадження № 61-12032ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останньої завдану матеріальну шкоду в розмірі 120 263,93 грн та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3225,44 грн, витрати на проведення авто-товарознавчого експертного дослідження в розмірі 1 500 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 6 400 грн та судові витрати в розмірі 1 581,64 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та судові витрати в розмірі 2 350,49 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24 липня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушила питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилалася на те, що копію постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року отримано нею 29 червня 2019 року, а відтак строк був пропущений з поважних причин, на підставі чого просить строк поновити.

Згідно вимог статті 390 ЦПК України касаційна скарга подається на судове рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини - з дня складання повного тексту.

З копії постанови суду вбачається, що повний текст складено 25 червня 2019 року. Строк на касаційне оскарження сплинув 25 липня 2019 року. Касаційну скаргу подано 24 липня 2019 року, тобто, поза межами встановленого законом строку. Копію постанови отримано скаржником 29 червня 2019 року, що підтверджується доданими до касаційної скарги копією конверта та роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта».

З урахуванням вищенаведеного, заява ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Однак, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документів, які підтверджують сплату судового збору або які підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, до касаційної скарги не долучено.

Натомість, скаржником в касаційній скарзі порушено питання про відстрочення сплати судового збору до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, в обґрунтування якого посилалася на те, що є людиною похилого віку, має низький рівень доходу, а тому для накопичення коштів для сплати значного розміру судового збору потребуються значні затрати часу, на підставі чого просила відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Статтею 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може відстрочити сплату судового збору на визначений строк, передбачений законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено ряд обставин, за наявності яких суд може відстрочити сплату судового збору за клопотанням фізичної особи, зокрема, сплата судового збору може бути відстрочена за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

До касаційної скарги не долучено доказів на підтвердження незадовільного майнового стану ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, суд, в свою чергу, позбавлений права приймати рішення, ґрунтуючись лише на припущеннях, а відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору слід відмовити за необґрунтованістю.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З копії постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом майнового характеру у лютому 2017 року.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення з позовом, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.

З судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що ціна позову складала 150 263,93 грн.

Таким чином, за подання позовної заяви підлягав сплаті в суді першої інстанції судовий збір у розмірі 1502,64 грн.

За правилами частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала при поданні позовної заяви, скарги.

З урахуванням вищенаведеного, за подання касаційної скарги скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3005,28 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не надано оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі, встановленому законом, або документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення, відстрочення від сплати судового збору.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 рокузадовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш