Ухвала

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 592/8836/15-ц

провадження № 61-30576св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Об`єднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» на рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Левченко Т. А., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив: зобов`язати відповідача оформити з ним трудові відносини в період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року, видавши відповідний документ про зарахування його на роботу з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні за період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року без урахування фактично виплаченої заробітної плати, нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року; стягнути з відповідача на його користь 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що з 03 березня 2003 року він перебуває у трудових відносинах з Об`єднаною первинною організацією профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» (далі - профспілка ПАТ «Сумське НВО») на посаді консультанта з правових питань. Всупереч вимогам статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відповідач належним чином не оформив його прийняття на роботу з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року. 25 серпня 2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою оформити трудові відносини в строк до 28 серпня 2015 року, однак відповідач не ознайомив його з документом про зарахування його на роботу з 03 березня 2003 року. Відсутність належного оформлення відносин з відповідачем позбавляє його можливості вимагати від відповідача внесення до трудової книжки запису про прийом його на роботу з 03 березня 2003 року. Тривалий час відповідач належним чином не оформляє трудові відносини з ним, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом свого права, хвилюватися, нервувати з цього приводу, докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Діями відповідача йому заподіяна моральна шкода в розмірі 1 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ковпаківський районний суд міста Суми рішенням від 03 березня 2016 року у складі судді Князєва В. Б. відмовив у задоволенні позову.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що між сторонами існували трудові відносини, про що свідчить договір № 1 від 03 березня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та профспілкою ПАТ «Сумське НВО» і розпорядження від 22 березня 2012 року № 01/06-09. Однак вимога про оформлення трудових відносин не підлягає задоволенню, так як позивачем пропущено строк на звернення до суду з цією вимогою, про що свідчить копія його трудової книжки, з якої вбачається, що перший запис був здійснений в 2008 році, а у березні 2011 року його було звільнено, отже, він не був позбавлений можливості звернутися з позовною заявою про оформлення трудових відносин ще у 2011 році. При цьому суд зазначив, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з вимогами про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, оскільки, відповідно до частини третьої статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Пославшись на те, що позивач отримував у відповідача заробітну плату у спірний період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року, суд зазначив, що вимога щодо нарахування та виплати заробітної плати є необґрунтованою, так як позивач працював лише три дні на тиждень (понеділок, середа, п`ятниця) з 16.00 до 18.00 год., тобто на умовах неповного робочого тижня та неповного робочого дня, отримував заробітну плату, що підтверджується рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 лютого 2012 року та копією довідки від 04 квітня 2012 року № 94 про отримання заробітної плати відповідно до договору № 1. Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, місцевий суд виходив з недоведеності протиправності дій відповідача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

В суді апеляційної інстанції справа розглядалася неодноразово.

Апеляційний суд Сумської області останнім рішенням від 04 липня 2017 рокурішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 березня 2016 року скасував і ухвалив нове рішення. Позов задовольнив частково. Зобов`язав профспілку ПАТ «Сумське НВО» внести до дублікату трудової книжки ОСОБА_1 запис про трудові відносини з 03 березня 2003 року відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. В іншій частині позову відмовив.

Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що ОСОБА_1 за спірний період підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, відповідачем здійснювалися відповідні відрахування до фонду, а відтак вимоги позивача про належне оформлення в його трудовій книжці відповідного запису про роботу є законними. При цьому суд виходив з того, що позивачем дійсно був пропущений тримісячний строк звернення до суду, однак неодноразові звернення ОСОБА_1 до суду свідчать про намагання заявника впродовж тривалого часу захистити порушені трудові права у суді, а тому цей строк пропущений з поважних причин. Обраний позивачем спосіб захисту порушених трудових прав в частині зобов`язання відповідача видати відповідний документ про зарахування його на роботу є необґрунтованим, оскільки наказ (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу є його виключною компетенцією. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для позовних вимог в частині нарахування та виплати заробітної плати у розмірі не нижче середньої зарплати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні за спірний період без урахування фактично виплаченої зарплати, а також нарахування та сплати відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, так як редакція частини шостої статті 235 КЗпП України набрала чинності з 01 січня 2015 року і не поширюється на період виникнення спірних правовідносин. Заробітну плату позивач отримував за визначену умовами договору неповну тривалість робочого тижня та дня (понеділок, середа, п`ятниця) з 16.00 до 18.00 год., тому відсутні законні підстави для нарахування та виплати заробітної плати за повний робочий день. Крім того апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст касаційних скарг та їх узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату в розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні в період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року без урахування фактично виплаченої заробітної плати, нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб і суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 03 березня 2003 року по 01 березня 2008 року та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків апеляційного суду про те, що редакція частини шостої статті 235 КЗпП України набрала чинності 01 січня 2015 року і не поширюється на спірні правовідносини, оскільки порушення у вигляді затримки виплати заробітної плати при його звільненні є триваючим, а тому зазначена правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Посилання апеляційного суду на те, що він отримував заробітну плату за визначену умовами договору неповну тривалість робочого тижня та дня, тому відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати за повний робочий день є помилковими, так як частина шоста статті 235 КЗпП України прямо передбачає нарахування та виплату заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати.

У липні 2017 року профспілка ПАТ «Сумське НВО» також подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга профспілки ПАТ «Сумське НВО» мотивована тим, що поновляючи строк на звернення до суду з цим позовом, апеляційний суд помилково посилався на частину другу статті 233 КЗпП України, оскільки предметом спору у цій справі є вимога про внесення записів до трудової книжки, а вимога про стягнення середньої заробітної плати є похідною. Суд апеляційної інстанції всупереч вимогам 303 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року надав оцінку договору від 2003 року, хоча позивач не заявляв таких вимог. Суд самостійно змінив підстави позову та вирішив, що участь представника відповідача в судовому засіданні не є обов`язковою, чим позбавив відповідача можливості подати докази та заперечення стосовно нових обставин, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не врахував того, що позивач вже втретє звернувся до суду з однією і тією ж вимогою.

У вересні 2017 року профспілка ПАТ «Сумське НВО» подала заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просила відмовити в її задоволенні. Вказувала на те, що вона ніколи не визнавала факту існування трудових відносин з позивачем в період з 01 березня 2003 року по 01 березня 2008 року. Передбачена частиною шостою статті 235 КЗпП України відповідальність була введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року, і відповідно, не може бути застосована до спірних правовідносин.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року касаційну скаргу профспілки ПАТ «Сумське НВО» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою профспілки ПАТ «Сумське НВО».

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 травня 2018 року справу № 592/8836/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У травні 2019 року голова профспілка ПАТ «Сумське НВО» Соцков Владислав Анатолійович подав до суду касаційної інстанції заяву, в якій просив постановити ухвалу про закриття касаційного провадження у справі у зв`язку з його відмовою від касаційної скарги. Також зазначив, що наслідки відмови від касаційної скарги йому відомі та зрозумілі.

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

Матеріали цивільної справи не містять заяв про приєднання до касаційної скарги.

Враховуючи, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження і відсутні підстави, передбачені частиною п`ятою статті 206 ЦПК України, вказана заява підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» від касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2017 року.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» на рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2017 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське науково-виробниче об`єднання» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило