ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3221/19 Справа № 2/0417/7797/2012 Суддя у 1-й інстанції - Мороз В.П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, яке з 21 травня 2018 року змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Акцент-Банк (далі ПАТ Акцент-Банк), ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 08 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206281 за умовами якого останній отримав кредит у розмір 186.345 грн. на строк до 27 грудня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% на рік, на строк до 27 грудня 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, між банком та ПАТ «Акцент-Банк» 20 жовтня 2010 року, а між банком та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 08 лютого 2008 року були укладені окремі договори поруки.

Посилаючись на те, що позичальник припинив сплачувати за кредитом, чим порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 23 вересня 2011 року допустив заборгованість у загальному розмірі 199.724 грн.29 коп., яка своєчасно не погашена, чим порушуються їхні права, а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рахунок погашення заборгованості за договором №206281 від 08 лютого 2008 року у загальному розмірі 199.524 грн.29 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн. 23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 48.230 грн.76 коп., заборгованості за комісією у розмірі 4.099 грн.60 коп., заборгованості за пенею у розмірі 11.758 грн.92 коп. а також штрафів 250 грн. фіксована частина, 9.498 грн.78 коп. процентна складова; стягнути з ПАТ Акцент-Банк, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно 200 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволення позову, наголошували на тому, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, а суд безпідставно не взяв їх до уваги, наголошували на тому, що зобов`язання має виконуватись належним чином.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року скасовано. Позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191.765 грн.37 коп.; солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191.765 грн.37 коп.; солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191.765 грн.37 коп.; солідарно зі ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року скасовано. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187.965 грн.37 грн, яка складається із: заборгованість за кредитом 125.886 грн. 23 грн; заборгованість із сплати процентів за користування кредитом 48.230 грн.76 коп.; заборгованість із сплати комісії за користування кредитом 4.099 грн.60 грн; штраф (фіксована частина) 250 грн; штраф (процентна складова) 9.498 грн.78 коп.; стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187.965 грн.37 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 125.886 грн. 23 грн; заборгованість із сплати процентів за користування кредитом 48.230 грн.76 коп.; заборгованість із сплати комісії за користування кредитом 4.099 грн.60 грн; штраф (фіксована частина) 250 грн; штраф (процентна складова) 9.498 грн.78 коп; стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187.965 грн.37 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 125.886 грн. 23 грн; заборгованість із сплати процентів за користування кредитом 48.230 грн.76 коп.; заборгованість із сплати комісії за користування кредитом 4.099 грн.60 грн; штраф (фіксована частина) 250 грн; штраф (процентна складова) 9.498 грн.78 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 704 грн.66 коп. з кожного. Провадження у справі в частині позовних вимог AT КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року в частині позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасоване, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з врахуванням постанови Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 лютого 2008 року між AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №206281, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 186.345 грн., зі сплатою 18% річних, строком до 27 грудня 2012 року, для придбання автотранспорту, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 лютого 2008 року між AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (з кожним окремо) було укладено договори поруки №281-2, №281-3, №281-4, за умовами яких поручителі зобов`язувалися солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитним договором від 08 лютого 2008 року №206281.

Зобов`язання за кредитним договором, крім договорів поруки, забезпечені договором застави автотранспорту від 08 лютого 2008 року №281-1, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав банку у заставу автомобіль марки Renault Magnum 480, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21 грудня 2008 року ОСОБА_1 , згідно з актом прийому-передачі, передав співробітникам AT КБ «ПриватБанк» автомобіль марки Renault Magnum 480, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20 жовтня 2010 року укладено договір поруки №167 з ПАТ «Акцент Банк» у розмірі 200 грн. за невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором від 08 лютого 2008 року №206281.

Згідно з довідкою AT КБ «ПриватБанк» від 26 червня 2015 року №825DRLESOI6EO та випискою за рахунком 14 січня 2010 року, на погашення заборгованості за кредитним договором від 08 лютого 2008 року від реалізації заставного автомобіля марки Renault Magnum480, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , надійшло 108.500 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року у цивільній справі №2-5044/11 за позовом AT КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та філії ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості було задоволено позовні вимоги банку. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2008 року №206281 станом на 06 грудня 2010 року у розмірі 161.905 грн. та судові витрати у справі.

З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 12 листопада 2012 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 08 лютого 2008 року №206281 становить 199.724 грн.29 коп. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн. 23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 48.230 грн. 76 коп., заборгованості за комісією у розмірі 4.099 грн. 60 коп., заборгованості за пенею у розмірі 11.758 грн. 92 коп. а також штрафів 250 грн. фіксована частина, 9.498 грн.78 коп. процентна складова.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року стягнуто заборгованість з позичальника ОСОБА_1 , рішення набрало законної сили та невиконане, також зазначив, що банку було передано предмет застави, крім того банком не було надіслано відповідну вимогу поручителям.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1,2

ст.553 ЦК України).

Таким чином колегією суддів встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини шляхом укладання спірних договорів, та установлено, що за спірним кредитним договором позичальником допущена заборгованість.

Кредитний договір та договори поруки підписані сторонами, які досягли домовленості з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року у справі №2-5044/11 за позовом АТ КБ ПриватБанк до ТОВ УФА Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, на яке, як на підставу у задоволенні позовних вимог, посилався суд першої інстанції, було скасовано (т.1 а.с.141). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2011 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» повернуто позивачеві (т.1 а.с.143).

Дана справа була витребувана з суду першої інстанції (т.2 а.с.126-128) та оглянута в ході судового засідання.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» враховано, що 14 січня 2010 року на рахунок банка надійшло 108.500 грн.99 коп. від реалізації предмета застави автомобіля марки Renault Magnum 480, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка розподілена наступним чином: на погашення заборгованості за тілом кредиту спрямовано 6.134 грн.20 коп., прострочена заборгованість за тілом кредиту 43.543 грн.87 коп., заборгованість із сплати процентів 44.854 грн.52 коп., заборгованість із сплати пені 11.712 грн.63 коп., заборгованість із сплати комісії 2.254 грн.78 коп.

Заборгованість, яку просить стягнути позивач, зменшена на суму, що була отримана за рахунок проданого автомобіля. Також було враховано погашення кредиту особисто відповідачем в розмірі 49.279 грн.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18). Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15.

Таким чином, колегія суддів наголошує на тому, що звернувшись до суду в грудні 2010 року з позовом до відповідачів, АТ КБ «ПриватБанк» скористався передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом та змінив строк виконання основного зобов`язання.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги банку в частині доведеності та обґрунтованості позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заслуговують на увагу, та позов слід задовольнити частково, стягнувши з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором №206281 від 08 лютого 2008 року у загальному розмірі 151.158 грн.97 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн. 23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 20.769 грн. 02 коп. (з врахуванням звернення банку з позовом у грудні 2010 року), заборгованості за комісією у розмірі 2.049 грн. 80 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 2.453 грн. 92 коп.

Вимоги банку про стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 9.498 грн.78 коп. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тоді як статтею 61 Конституції України встановлено заборону на притягнення особи до подвійної відповідальності за одне і те ж правопорушення.

Аргументи апеляційної скарги про те, що умовами договору передбачено сплату штрафів за інші правопорушення ніж порушення строків виконання грошових зобов`язань є необґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, допустився грубих порушень норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог по 566 грн.84 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №206281 від 08 лютого 2008 року у загальному розмірі 151.158 грн. 97 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн.23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 20.769 грн.02 коп., заборгованості за комісією у розмірі 2.049 грн.80 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 2.453 грн.92 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором №206281 від 08 лютого 2008 року у загальному розмірі 151.158 грн.97 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн.23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 20.769 грн.02 коп., заборгованості за комісією у розмірі 2.049 грн.80 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 2.453 грн.92 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №206281 від 08 лютого 2008 року у загальному розміру 151.158 грн. 97 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 125.886 грн.23 коп., заборгованості за процентами у розмірі 20.769 грн.02 коп., заборгованості за комісією у розмірі 2.049 грн.80 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 2.453 грн.92 коп.

В задоволенні решти позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрат у розмірі по 566 грн.84 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.