"24" липня 2019 р. Справа № 363/1258/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Юлії Іванівни про визнання недійсним договору позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 363/1258/17 виданого 07 грудня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області на підставі рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 основної суми боргу у розмірі 276 000 грн. та 3 % річних за весь час прострочення.

Заяву мотивовано тим, що вона добровільно сплатила на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 6 000 грн., а відтак просила визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з посиланням на те, що частково виконала обов`язок боржника.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибули,, що не є перешкодою до розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 14 жовтня 2014 року в розмірі 276 000 грн., а також три відсотки річних за весь час прострочення в розмірі 11 093 грн. та інфляційні витрати в розмірі 55 270 грн. 07 коп., всього 342 363 грн. 07 коп.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 711 грн. 81 коп. з кожного.

13.11.2018 року Київським апеляційним судом вказане рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2018 року в частині задоволення первісного позову та розподілу судових витрат скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 основну суму боргу за договором позики від 15 жовтня 2015 року у розмірі 276 000 гривень та три відсотки річних за весь час прострочення у розмірі 11 088 грн. 10 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 434 грн. 50 коп. з кожного; стягнуто з держави на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 415 грн. 97 коп.; стягнуто з держави на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 415 грн. 97 коп.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року залишено без змін.

07.12.2018 року в цій справі видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 основної суми боргу у розмірі 276 000 грн. та 3 % річних за весь час прострочення, який звернуто до виконання.

10.01.2019 року державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58023213.

ОСОБА_1 у своїй заяві ствердила, що частково сплатила на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 6 000 грн.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 18 ЦПК України передбачено обов`язковість судових рішень.

Зокрема, за змістом вказаних вимог Закону передбачено, що всі судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, право на виконання остаточного судового рішення є окремим елементом права на суд. В рішенні у справі «Immobiliare Saffi v.Italy» від 28.07.1999 Суд вказав, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного судового рішення на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним. Неприпустимо, щоб ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докладно описувала процедурні гарантії, надані сторонам, такі як публічність, справедливість, ефективність розгляду, і при цьому не забезпечила виконання судового рішення. Тлумачення ст. 6 вказаної Конвенції, лише як такої, що гарантує право на доступ до суду та проведення судового розгляду, може призвести до ситуації, несумісних з принципом верховенства права.

Виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 вказаної Конвенції. Провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. рішення Суду у складі Великої палати «Scordino v.Italy». Таким чином, виконавче провадження не можу бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес (див. рішення Суду у справі «Крутько проти України № 2» від 27.11.2008 року.

За таких умов слід діти висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для виконання та в розумінні зазначених вище норм Закону повинно бути виконано з метою забезпечення ефективного та реального, а не ілюзорного, захисту прав та інтересів людини.

З огляду на викладене підстав вважати, що виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_3 видано помилково у суду не має.

Сам тільки факт часткової сплати ОСОБА_4 боргу у розмірі 6 000 грн., коли загальна сума заборгованості по договору позики складає 276 000 гривень та три відсотки річних за весь час прострочення у розмірі 11 088 грн. 10 коп. не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з посиланням на добровільне часткове виконання боргового зобов`язання.

Часткове погашення заборгованості перед стягувачем має наслідком її врахування за відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» і за жодних обставин не може бути витлумачено, як помилкову видачу виконавчого документа чи відсутність обов`язку боржника згідно ст. 432 ЦПК України.

Беручи до уваги викладене підстав для задоволення цієї заяви не встановлено, в чому слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 260, 432 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено 07 серпня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя