1Справа № 335/6218/19 2-н/335/383/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

05 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши заяву Комунального підприємства «Наше місто» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Комунального підприємства «Наше місто» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, яка мотивована тим, що заявник у період з вересня 2016 року по травень 2019 року надав боржнику послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 , на загальну суму 13903,05 грн., яка складається з утримання будинку у сумі 3762,18 грн., суму відшкодування за спожиту електроенергію у розмірі 6454,09 грн., за газопостачання 3686,78 грн., оплачено за утримання будинку 1253,47 грн., за спожиту електроенергію 3193,31 грн., за газопостачання 3226,02 грн., остаточна сума заборгованості становить за утримання будинку 2508,71 грн., за спожиту електроенергію 3260,78 грн., за газопостачання 460,76 грн. Станом на 01.05.2019 року загальна сума заборгованості складає 6230,25 грн., яку заявник просить стягнути з боржника.

Перевіривши матеріали вказаної заяви, суддя встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів випливає, що КП «Наше місто» було визначено з 01.09.2016 року виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій у м. Запоріжжі, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 311 від 24.06.2016 року.

Крім того, на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 р. відповідні об`єкти житлового фонду були передані у господарське відання заявника. Однак, копія або витяг з актів приймання-передачі житлового фонду, що є додатком до зазначеного рішення, заявником до заяви про видачу судового наказу надано не було.

Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити факт перебування будинку, в якому мешкає боржник, в господарському віданні КП «Наше місто».

Перевіряючи наявність у заявника права грошової вимоги про стягнення з боржника вказаної заборгованості, суддя виходить з такого.

Згідно ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Послуги з електропостачання є окремим видом житлово-комунальних послуг і не входить до складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до вказаного вище Закону.

На підтвердження права вимоги до боржника про стягнення заборгованості за електропостачання заявником надано договір про постачання електричної енергії від 01.09.2016 року №13758. Згідно умов вказаного договору постачальник, ВАТ «Запоріжжяобленерго», продає електричну енергію споживачу КП «Наше місто», для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору.

Згідно п.9.4 вказаного договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.03.2017 року.

Отже, заявником не підтверджено право вимоги до боржника про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.04.2017 року по вересень 2019 року.

Окрім того, на підтвердження права вимоги до боржника про стягнення заборгованості за газопостачання заявником надано договір на постачання природнього газу для потреб побутових споживачів від 31.03.2017 року. Згідно п.11.1 вказаного договору, він набуває чинності з дня його підписання і діє в частині постачання газу з 01.04.2017 року до 31.12.2017 року.

Отже, заявником не підтверджено право вимоги до боржника про стягнення заборгованості за газопостачання за період з вересня 2016 року по 31.03.2017 року та з 01.01.2018 року по вересень 2019 року.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що з доданих до заяви документів не вбачається права вимоги заявника до боржника про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.04.2017 року по вересень 2019 року та про стягнення заборгованості за газопостачання за період з вересня 2016 року по 31.03.2017 року та з 01.01.2018 року по вересень 2019 року, оскільки відсутні докази на підтвердження факту надання КП «Наше місто» послуг з енергопостачання та газопостачання за вказані періоди або право заявника на стягнення з боржника заборгованостей по оплаті цих послуг.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, існують підстави для відмови КП «Наше місто» у видачі судового наказу, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги про стягнення з боржника заборгованості.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.. 165, 258-260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Наше місто» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.І. Рибалко