Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6845/18
Провадження № 2/711/493/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М., Шульги С.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Національної спілки художників України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення збитків,

в с т а н о в и в :

Національна спілка художників України звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення збитків.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на Черкаські художньо-виробничі майстерні Художнього фонду УРСР від 05.08.1999 року Спілці художників України, правонаступником якої є Національна Спілка художників України, на праві власності належать Черкаські художньо-виробничі майстерні, які складаються з двох будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на ці будинки зареєстровано за Національною Спілкою художників України 18.04.2002 року, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення, видане Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації.

Згідно з наказом Національної Спілки художників України № 20 від 07.05.2001 року вищеназвані будинки були передані в оперативне управління Черкаській організації Національної Спілки художників України, правонаступником якої є творча спілка «Черкаська обласна організація Національної Спілки художників України».

Серед повноважень, визначених цим наказом, Черкаській організації Національної Спілки художників України зокрема було надано право укладати господарські договори.

01.11.2015 року між Черкаською обласною організацією Національної спілки художників України та гр. ОСОБА_3 був укладений договір №8 найму нежитлових приміщень № 11 площею 19,6 кв.м., № 12 площею 19,9 кв.м., № 13 площею 19,6 кв.м, розташованих в будинку за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 30.10.2017 року.

Після закінчення строку дії договору наймач ОСОБА_3 , незважаючи на попередження, для оформлення повернення найманих приміщень не з`явилася.

01.11.2017 року позивачем було встановлено, що вищеназвані приміщення без будь - яких підстав займає відповідач. Він в категоричній формі відмовився звільніти займані ним приміщення організації позивача.

Факт самовільного зайняття вищеназваних приміщень будівлі, яка на праві власності належить позивачу, підтверджується актами обстеження цих приміщень від 01.11.2017 року, від 06.11.2017 року та від 05.07.2017 року, складеними членами ревізійної комісії творчої спілки «Черкаської організації Національної Спілки художників України».

Отже, спірне майно вибуло із володіння позивача і перебуває у неправомірному володінні відповідача. У відповідача відсутні будь-які правові підстави володіти спірним майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування збитків (п. 4, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Особа якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Вказує, що у зв`язку з незаконним володінням майном позивача відповідач позбавив його права одержати дохід у вигляді орендної плати за майно, який він міг би отримати, якби його право не було порушено.

Відповідно до рішення правління творчої спілки Черкаська організація Національної Спілки художників України від 17.10.2017 року (протокол № 6) розмір орендної плати за один квадратний метр нежитлового приміщення в місяць для орендарів, які не є членами творчої спілки, становить 30 грн. Площа самовільно зайнятих відповідачем приміщень становить 59,1 кв.м. Таким чином, розмір збитків, завданих відповідачем позивачу у вигляді неотриманого прибутку (орендної плати), становить 14184 грн.

А тому, просить: витребувати у відповідача - ОСОБА_2 належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення № 11 площею 19,6 кв.м, № 12 площею 19,9 кв.м, № 13 площею 19,6 кв.м., розміщені в будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 збитки у вигляді неотриманого прибутку в сумі 14184 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

09.11.2018 року відповідачем ОСОБА_2 поданий відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що дійсно 01.11.2015 року між Черкаською обласною організацією Національної спілки художників України та гр. ОСОБА_3 був укладений Договір №8 найму нежитлових приміщень.

Вказаним Договором передбачено, що Наймодавець передає, а Наймач приймає в користування без права викупу нежитлові приміщення в складі 3-х кімнат під майстерню загальною площею 60 кв.м та територію під склад площею 50 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що відповідно до змісту позовної заяви, Договір найму нежитлових приміщень №11 площею 19,6 кв.м., №12 площею 19,9 кв.м., №13 площею 19,6 кв.м., розташованих в будинку за адресою АДРЕСА_1 на строк до 30.10.2017 року, однак це не відповідає змісту Договору та його додаткам (акт приймання-здачі нежитлового приміщення наданого договором наймання №8).

Крім того, пунктом 1.5 вказаного Договору передбачено, що плата за найм приміщення визначена розрахунком та складає 452 грн., із розрахунку 6,70 грн. за 1 кв.м. (додаток №2).

Відповідно до позовної заяви площа орендованого приміщення становить 59,1 кв.м. Тобто, щомісячна орендна плата повинна була становити 395 грн. 97 коп., а не 402 грн., як зазначено у договорі.

Пунктом 1.7 Договору передбачено, що наймодавець має право змінити розмір плати за здане у найм приміщення та плати за комунальні послуги в односторонньому порядку в разі зміни розміру амортизаційних відрахувань та податку на землю, встановлених в централізованому порядку, цін та тарифів на опалення, водопостачання та електропостачання. Однак за увесь час дії Договору жодного повідомлення про збільшення розміру орендної плати від наймодавця наймачу не надходило, про що свідчить відсутність у доданих до позовної заяви матеріалах копії повідомлення з відміткою про отримання (вручення) та відповідного розрахунку.

За час дії Договору від наймодавця письмових скарг на недотримання наймачем умов договору не надходило.

Строк володіння і користування переданим в оренду майном завжди, визнавався істотною умовою договору оренди.

Зі змісту статті 759 Цивільного кодексу України випливає, що за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно в користування за плату та на певний строк.

Орендар за цим договором набуває статусу титульного володільця на певний строк, тривалість якого визначається домовленістю сторін, законом (у тому випадку, коли законом установлені максимальні (граничні) строки, та їх волею про розірвання договору. Таким чином, умова про строк користування майном обумовлена суттю самих відносин оренди.

У частині 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» встановлено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зазначене положення закону забезпечує стабільність орендних правовідносин. Дещо подібна умова передбачена й у ст. 764 ЦК України, де визначено, що, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вказує, що наймодавцем наймачу не направлене офіційне повідомлення про намір припинення або зміну умов договору, оскільки у матеріалах, що додані до позовної заяви, відсутня копія такого повідомлення з відміткою про отримання наймачем. Акти обстеження приміщень від 01.11.2017 року, від 05.11.2017 року та від 05.07.2018 року, на які посилається позивач, складені в односторонньому порядку та з власної ініціативи наймодавця.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що наймач - ОСОБА_3 , незважаючи на попередження, для оформлення повернення найманих приміщень не з`явилася є безпідставним і не підтвердженим належними доказами, оскільки у доданих до заяви документах відсутні копії таких попереджень з відміткою про їх вручення (отримання).

Також вказує, що наймачем - ОСОБА_3 , на виконання п.7.2 Договору найму, 26.09.2017 року наймодавцю направлено повідомлення про наміри продовжити строк дії договору на той самий строк на тих же умовах, що підтверджується фотокопією конверту поштового відправлення з відміткою «Укрпошти» та копією повідомлення.

Також просить врахувати, що він (відповідач) не перебуває з позивачем (наймодавцем) у договірних відносинах, а перебуває у трудових відносинах з наймачем ОСОБА_3 як працівник, який виконує її разові замовлення. Тому зазначення його у позовній заяві відповідачем є юридично не вірним. Особисто він ніяких дій на незаконне заволодіння нерухомим майном, що належить позивачу, не здійснював.

Крім того вказує, що заявлений позивачем розмір збитків у вигляді не отриманого прибутку (орендної плати) в сумі 14184 грн. нічим не підтверджений і не обґрунтовується відповідними розрахунками, оскільки наймачем ОСОБА_3 щомісячно вносилася орендна плата відповідно до умов Договору найму в розмірі 242 грн. щомісяця - по жовтень 2018 року включно, що підтверджується копіями квитанцій за період 2017-2018 років. Дані кошти позивачем платнику ОСОБА_3 не повернуті, відповідно вони є прийнятими та зарахованими на відповідний розрахунковий рахунок наймодавця.

А тому, просив відмовити позивачу в задоволенні позову до нього - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 (с/з 22.01.2019 року, 06.03.2019 року, 07.05.2019 року, 16.05.2019 року та 01.08.2019 року), ОСОБА_5 (с/з 06.03.2019 року, 07.05.2019 року, 16.05.2019 року) позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, витребувати у відповідача - ОСОБА_2 належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення № 11 площею 19,6 кв.м, № 12 площею 19,9 кв.м, № 13 площею 19,6 кв .м., розміщені в будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 збитки у вигляді неотриманого прибутку в сумі 14184 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 (с/з 22.01.2019 року, 06.03.2019 року, 07.05.2019 року, 16.05.2019 року, 01.08.2019 року) та його представник Станчук М.Г. (с/з 22.01.2019 року, 06.03.2019 року, 07.05.2019 року, 16.05.2019 року) заперечували проти задоволення позову та пояснили, що спірні нежитлові приміщення відповідачем ніколи не використовувалися, тому він є неналежним відповідачем.

В судовому засіданні 07.05.2019 року третя особа - ОСОБА_3 пояснила, що спірні приміщення використовувала саме вона на підставі Договору оренди від 01.11.2015 року для своєї діяльності під склад металолому і станків та сплачувала позивачу орендну плату. Її чоловік (відповідач по справі) ніякої діяльності там не здійснював. На даний час приміщення використовуються нею, як склад, там стоять старі речі - старі станки, меблі та старе обладнання, які належать саме їй. Також пояснила, що вона працює на металобазі і до спірних приміщень вона привозить метал і там складає. Також пояснила, що вказане приміщення вона використовує, оскільки між нею та позивачем був договір оренди, і після його закінчення її ніхто не виганяв, тому вона використовує приміщення та сплачує орендну плату. Кошти, які перераховувалися нею позивачу, як орендна плата, їй не поверталися.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Станчука М.Г., пояснення третьої особи - ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦПК України, особа якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на Черкаські художньо-виробничі майстерні Художнього фонду УРСР від 05.08.1999 року Спілці художників України (правонаступник Національна Спілка художників України), на праві власності належать Черкаські художньо-виробничі майстерні, які складаються з двох будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказані будинки зареєстроване за Національною Спілкою художників України 18.04.2002 року, про що Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації видане відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 4, 5).

Згідно з наказом Національної Спілки художників України № 20 від 07.05.2001 року вищеназвані майстерні передані в оперативне управління Черкаській організації Національної Спілки художників України, правонаступником якої є творча спілка «Черкаська обласна організація Національної Спілки художників України».

Серед повноважень, визначених цим наказом, Черкаській організації Національної Спілки художників України було надано право на укладення (заключення) господарських договорів (а.с. 6).

Також в судовому засіданні встановлено, що 01.11.2015 року між Черкаською організацією НСХУ (Наймодавець) та ОСОБА_3 (Наймач) був укладений договір найму нежитлових приміщень № 8, відповідно до умов якого Наймодавець передає а Наймач приймає в користування без права викупі нежитлові приміщення в складі трьох кімнат під майстерню, загальною площею 60 кв.м. та територію під склад, площею 50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Плата за найм приміщення визначена - 452 грн. щомісячно. Також вказаним договором визначено, що наймодавець має право змінити розмір плати за здане в найм приміщення та плати за комунальні послуги в односторонньому порядку і разі зміни розміру амортизаційних відрахувань та податку на землю, встановлених в централізованому порядку, цін та тарифів на опалення, водопостачання та електропостачання.

Крім того, вказаним Договором передбачено, що Наймодавець зобов`язався передати найняте приміщення для використання його Наймачем за призначенням не пізніше 15 днів з моменту укладення договору. Даний строк може бути змінено по узгодженню сторін з позначкою фактичного строку в акті приймання-передачі (п. 2.1.1 Договору).

Пунктом 7.1 вказаного Договору визначено строк дії договору з 01.11.2015 року по 30.10.2017 року.

Про наміри продовжити строк дії Договору Наймач зобов`язаний повідомити Наймодавця письмово за 30 календарних дів до закінчення строку діючого Договору (п. 7.2 Договору).

Відповідно до п. 7.3 Договору, якщо в період дії Договору зміниться законодавча база в сторону погіршення умов договору для однієї з сторін або зміни призведуть до погіршення майнових прав Наймодавця, договір погоджений з Наймачем, перезаключається на той же строк.

Відповідно дол. п. 7.4 Договору якщо за період дії Договору сталися значні зміни щодо умов взаємних відносин сторін - договір поновлюється.

Питання, по яким сторони не дійшли згоди по діючому договору, розглядаються у встановленому порядку в Господарському суді (п. 7.6 Договору).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між Черкаською обласною організацією НСХУ (якій наказом НСХУ від 07.05.2001 року № 20 приміщення творчих майстерень, що розташовані по АДРЕСА_1 , передані в оперативне управління) та третьою особою по справі - ОСОБА_3 склалися договірні відносини щодо оренди нежитлових приміщень - трьох кімнат під майстерню, загальною площею 60 кв.м. та території під склад, площею 50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються Договором найму нежитлового приміщення № 8 від 01.11.2015 року та визнані сторонами в судовому засіданні. Факт користування третьою особою - ОСОБА_3 вказаними приміщеннями протягом строку дії Договору також визнаний представниками позивача в судовому засіданні.

Листом від 11.09.2017 року позивачем - Черкаською обласною організацією НСХУ було повідомлено ОСОБА_3 про те, що Черкаська обласна організація НСХУ не має наміру продовжувати строк дії Договору оренди нежитлового приміщення № 8 від 01.11.2015 року (а.с 95).

Однак, після закінчення строку дії Договору ОСОБА_3 продовжувала використовувати спірні приміщення, вважаючи Договір оренди поновленим на той же строк та сплачувала на рахунок позивача № НОМЕР_2 орендну плату в розмірі 452 грн. щомісячно, що стверджується відповідними квитанціями від 16.11.2017 року, від 22.12.2017 року, від 24.01.2018 року, від 15.02.2018 року, від 19.03.2018 року, від 18.04.2018 року, від 25.06.2018 року, від 25.07.2018 року, від 23.08.2018 року, від 17.09.2018 року, від 11.10.2018 року (а.с. 63-66).

Як вбачається із платіжних доручень № 42 від 22.12.2017 року, № 260 від 27.12.2017 року, № 25 від 24.01.2018 року, № 21 від 24.01.2018 року, № 19 від 15.02.2018 року. № 49 від 16.02.2018 року. № 85 від 19.03.2018 року, № 81 від 20.03.2018 року, № 31 від 18.04.2018 року, № 102 від 20.04.2018 року, № 13 від 17.05.2018 року та № 128 від 18.05.2018 року сплачені ОСОБА_3 кошти орендної плати їй поверталися (а.с. 80-91).

25.06.2018 року рахунок позивача № НОМЕР_2 , на який третьою особою ОСОБА_3 сплачувалася орендна плата, був закритий, що стверджується довідкою ПАТ Укрсоцбанк (Черкаське відділення) від 25.06.2018 року № 09303-пр.вих. 714 (а.с. 92).

Таким, з викладеного слідує, що між Черкаською обласною організацією НСХУ та третьою особою - ОСОБА_3 склалися спірні правовідносини щодо користування приміщеннями майстерень по АДРЕСА_1 . Вказані обставини також підтверджені поясненнями третьої особи ОСОБА_3 , даними в судовому засіданні 07.05.2019 року, яка пояснила, що спірні приміщення використовувала саме вона, за що сплачувала позивачу орендну плату. Її чоловік ніякої діяльності там не здійснював. На даний час приміщення використовується нею, як склад, там стоять старі речі - старі станки, меблі та старе обладнання, які належать саме їй.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просить витребувати приміщення № 11 площею 19,6 кв.м, № 12 площею 19,9 кв.м, № 13 площею 19,6 кв.м., розміщені в будинку АДРЕСА_1 у відповідача ОСОБА_2 та стягнути з нього збитки у вигляді неотриманого прибутку в сумі 14184 грн. Однак належних та переконливих доказів того, що саме останній з 01.11.2017 року і по даний час використовує вказані приміщення суду не надав.

Надані позивачем акти обстеження приміщень № № 11-13 в будинку АДРЕСА_1 від 01.11.2017 року, від 05.11.2017 року та від 05.07.2018 року суд оцінює критично, оскільки вони складені в односторонньому порядку, у відсутність самого відповідача, без залучення інших незацікавлених осіб. До того ж, з акту від 05.07.2018 року вбачається, що комісією встановлено, що приміщення № 11, 12 та 13 в АДРЕСА_1 самовільно займає ОСОБА_2 , тоді як з цього ж акту вбачається, що доступу до приміщень взагалі не було надано, і його не було надано (як зазначено в акті) його співробітницею ОСОБА_7 . Однак доказів того, що ОСОБА_2 здійснює якусь господарську діяльність та що ОСОБА_7 є його співробітницею не надано.

Крім того, особи, які складали вказані акти, не давали свідчень в суді про обставини складання таких актів, оскільки про це не клопотав позивач, на якого в силу ст. 81 ЦПК України покладений обов`язок доказування своїх позовних вимог.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою («титулом»).

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, необхідно встановити, чи вибуло майно з володіння власника та чи не з його на це волі.

В судовому засіданні встановлено, що приміщення, які позивач просить витребувати у відповідача ОСОБА_2 , а саме нежитлові приміщення № 11 площею 19,6 кв.м, № 12 площею 19,9 кв.м. та № 13 площею 19,6 кв.м., які знаходяться в будинку АДРЕСА_1 , дійсно вибули із володіння позивача, який є титульним володільцем вказаного майна. Однак вони з моменту закінчення Договору оренди від 01.11.2015 року, укладеним із третьою особою - ОСОБА_3 , тобто з 01.11.2017 року залишилися саме в її користуванні та нею використовуються до даного часу, як склад для зберігання старих речей і обладнання. Між сторонами вказаного договору існують спірні правовідносини щодо користування вказаними приміщеннями, оскільки одна із сторін договору вважає Договір оренди припиненим, а інша - вважає його продовженим.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вказував про те, що він є неналежним відповідачем, оскільки не вчиняв ніяких дій на незаконне заволодіння майном позивача.

За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначити відповідача у справі. При цьому суд, під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем. У разі пред`явлення позову не до того відповідача, суд не праві за своєї ініціативи і без відповідного клопотання позивача заміняти первісного відповідача належним відповідачем.

Суд не може примушувати сторони до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача суд відмовляє в задоволенні позову.

Суд, у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень, позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, однак, встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, та за відсутності відповідних клопотань з боку позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача, - відмовляє у позові з цих підстав.

В судовому засіданні 01.08.2019 року представнику позивача роз`ясненні наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, але останній наданим йому процесуальним законом правом не скористався, так як вважає, що, належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_2

А тому, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Національної спілки художників України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 в частині витребування майна із чужого незаконного володіння.

Крім того, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено факту порушення цивільних прав позивача відповідачем ОСОБА_2 , а саме факту володіння відповідачем майном позивача - приміщеннями, які позивач в нього просив витребувати, тому і підстав для стягнення саме з даного відповідача завданих позивачу збитків у вигляді неотриманого прибутку (упущеної вигоди) немає.

За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Національної спілки художників України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування збитків.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд повністю відмовив позивачу в задоволенні його позову, тому відповідно підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору немає.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. ст. ст. 3, 10, 11, 16, 22, 317, 319, 386, 387 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Національної спілки художників України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 06.08.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко