ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/694/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Іванюта О.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Сампари Н.М., Корнієнко А.І. та її представника адвоката Скиби В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10896/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року, постановлену суддею Сливка Л.М., повний текст ухвали складено 21 травня 2019 року, у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2019 позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки і піклування Служба у справах дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини.

17 травня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про застосування заходів забезпечення позову, в якій просить надати їй можливість у кількості не менше трьох годин на добу та не менше чотирьох днів на тиждень вільно відвідувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і проводити з нам час, а саме: мати можливість вільно бачитись та спілкуватись із сином, спільно відпочивати, проводити час та відвідувати місце проживання матері.

В обґрунтування цих вимог зазначає, що в шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Син після розлучення залишився проживати з нею. 22 березня 2019 року батько самовільно змінив місце проживання дитини, забравши його до себе.

На даний момент малолітній ОСОБА_3 не відвідує садочок, не проходить медичні огляди, не спілкується з однолітками. Окрім цього порушено його зв`язок з матір`ю, оскільки батько забороняє сину бачитись з нею.

ОСОБА_2 також вважає, що така розлука з матір`ю порушить їх зв`язок та у майбутньому може істотно ускладнити виконання рішення суду про визначення місце проживання дитини з нею. Для уникнення цього їй необхідно вжити запропонованих нею заходів забезпечення позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року постановлено:

Заяву ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України) НОМЕР_1 ) про забезпечення позову задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , можливість у кількості не менше трьох годин на добу та не менше чотирьох днів на тиждень вільно відвідувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і проводити з ним час, а саме: мати можливість вільно бачитись та спілкуватись з ним, спільно відпочивати, проводити час та відвідувати місце проживання матері.

Не погодившись із даною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким залишили без задоволення заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Зазначає, що серед передбаченого ст. 150 ЦПК України переліку видів забезпечення позову не передбачений такий захід забезпечення позову як встановлення графіку побачень дитини при пред`явленні позову про встановлення місця проживання дитини.

В порушення вимог статті 154 ЦПК України, суд першої інстанції не застосував заходи зустрічного забезпечення.

Також, посилається на те, що в заяві не наведено жодних доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які утруднювали чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивачки стане неможливим.

Крім того, йому 19 квітня 2019 року позивачкою були нанесені тілесні ушкодження, висловлювались погрози вбивством, в результаті чого порушено кримінальне провадження №0000235.

Позивачка веде аморальний спосіб життя, фотографує себе повністю оголеною та виставляє такі свої фотографії до мережі інтернет, що може зашкодити розвитку дитини.

Син має більшу прихильність до нього ніж до матері, постійно висловлює бажання завжди бути і мешкати із ним.

Вказує, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не надано правової оцінки вищевказаним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що реальної змоги підтримувати будь-які відносини з дитиною позивачка не має, оскільки ОСОБА_1 забороняє бачитись із сином. Такі дії відповідача в майбутньому істотно ускладнять виконання рішення суду, адже тривала відсутність контакту між матір`ю і сином призведе до порушення зв`язків між ними.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник адвокат Сампара Н.М. підтримали доводи апеляційної скарги і просили ухвалу суду скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Скиба В.М., доводи апеляційної скарги не визнали і просили їх відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Обраний спосіб забезпечення позову є адекватним та необхідним тимчасовим заходом, метою якого є нівелювання ризиків утруднення чи невиконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 .

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду виходячи з такого.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №754/4437/18 провадження № 61-47464св18)

Задовольняючи заяву позивачки ОСОБА_2 суд взяв до уваги лише факт перебування дитини у батька та пояснення позивачки про те, що відповідач забороняє сину бачитись із нею, така розлука порушить зв`язок матері і дитини у майбутньому, що може істотно ускладнити виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини з нею.

Проте, матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Самі лише посилання на ці обставини не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Вимоги в заяві про забезпечення позову є тотожними вимогам, які заявляють у спорах про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, які, згідно чинного законодавства, вирішуються органом опіки та піклування або в судовому порядку.

Як пояснили сторони, між ними склались неприязненні стосунки, в наданих поясненнях сторони обвинувачують один одного в застосуванні фізичного насилля, погрозах і порушенням з цього приводу кримінального провадження.

Враховуючи взаємини, що склались на час вирішення спору, виконання обраного способу забезпечення позову може спричинювати нові конфлікти між сторонами в присутності дитини, що може зашкодити інтересам дитини.

Зобов`язавши ОСОБА_1 надати можливість у кількості не менше трьох годин на добу та не менше чотирьох днів на тиждень вільно відвідувати ОСОБА_2 , і проводити з ним час, а саме: мати можливість вільно бачитись та спілкуватись з ним, спільно відпочивати, проводити час та відвідувати місце проживання матері, суд по суті вирішив спірні правовідносини.

При цьому інтереси дитини не були враховані.

Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції про застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 05 серпня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Шевчук Г.М.

Ходоровський М.В.