ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6383/19 Справа № 200/9677/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року про відмову у забезпеченні позову

по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 березня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі-автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і ухиляється від укладення договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра. У зв`язку з цим, позивачем був поданий позов про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра. Враховуючи, що відповідач має сплатити кошти в розмірі 181 506грн., проте тривалий час ухиляється як від укладення договору, так і від сплати цих коштів, то позивач просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - автомийку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та накласти арешт на грошові кошти відповідача в розмірі 181 506грн., які знаходяться в банківських установах та рахунках відповідача, інформація про які буле виявлена Державною виконавчою службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ДМР, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати укладеним між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра, за умовами якого відповідач має сплатити кошти в розмірі 181 506грн. єдиним платежем або частинами за графіком до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку з розміщенням нежитлової будівлі-автомийки за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову доказів вбачається, що нежитлова будівля-автомийка, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державних реєстрів від 28.02.2019 року.

В заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні від укладення договору про пайову участь, порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, а тому позивач просив накласти арешт на нерухоме майно- автомийку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та грошові кошти.

Разом з тим, арешт нерухомого майна позбавить відповідача не тільки права володіти та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, а й користуватися ним, оскільки направлений на суттєве обмеження його прав, як власника майна.

Крім того, що стосується вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 181 506грн., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстінації про відмову у задоволенні заяви у цій частині з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Крім того, позивач не позбавлений права звернутись до суду на будь-якій стадії процесу з питання забезпечення позову у порядку визначеному ЦПК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є вірними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко