Справа № 462/333/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Львівської міської ради Поповича Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, треті особи Житлово-будівельний кооператив «Прилад-2», Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 21.01.2019р. звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 вартістю. ОСОБА_3 набула право власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків. Однак за життя вона права власності на квартиру не оформила. Вона є єдиним спадкоємцем майна померлої. 09 січня 2019 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу 1.В. Петельки із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 10 січня 2019 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені обставини, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради Попович Я.Д. у судовому засіданні заперечень проти позову не надав, поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис за №1016 Відділом державної РАГС Львівського міського управління юстиції та що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З наданої суду копії свідоцтва про народження та з копії рішення Залізничного районного суду від 25 червня 2012 року про розірвання її шлюбу з ОСОБА_4 вбачається, що померла ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_2 .

Постановою Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В. за №28/02-31 від 10.01.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю реєстрації нерухомого майна.

Згідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Прилад-2» за №38 від 20.11.2018 року член кооперативу ОСОБА_3 згідно з зобов`язанням від 7.12.1967 року сплатила в повному обсязі пай за квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Прилад-2» за 49 від 9.12.2018 року позивач зареєстрована з 26.04.1994 року у квартирі АДРЕСА_2 .

З копії матеріалів Спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась тільки позивач.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54681852 від 09.01.2019р. вбачається, що з питання прийняття спадщини будь-хто після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався.

З технічного паспорту, виготовленого ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 03.12.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 складається з двох кімнат, житловою площею 27,3 кв.м, загальною площею 42,9 кв.м.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Зазначені положення містяться в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013р.

Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності ОСОБА_3 на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У зв`язку з отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності на кооперативну квартиру, набутого померлою матір`ю свого часу правомірно, а тому права та інтереси позивача потребують судового захисту. При цьому суд враховує, що позивач на час смерті спадкодавця, своєї матері, була зареєстрована у спірній квартирі, проживала разом зі спадкодавцем.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за позивачем права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_2 до Львівської міської ради, треті особи Житлово-будівельний кооператив «Прилад-2», Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м.

Понесені судові витрати покласти на позивача ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 14 серпня 2019р.

Суддя: Н.М.Румілова