Справа № 682/2005/18
Провадження № 2/682/40/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідачів ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Славута цивільну справу за позовом АТ "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
09.07.2018 Представник акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов обґрунтовує тим, що відповідно до Кредитного договору №014/2325/82/1811 від 25.06.2008 року Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» надано ОСОБА_6 кредит на сумі 3400000 доларів США строком до 25.06.2018 року із сплатою 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.
У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2010 р. позовні вимоги банку були задоволені частково - з ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 284000,80 гривень, а також судовий збір в сумі 1700,00 гривень та витрати на ІТЗ 120,00 грн.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, 25.06.2008 р. між Кредитором та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір від 25.06.2008р., згідно якого виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., що складається з трьох кімнат та розташована за адресою АДРЕСА_1 , належній Іпотекодавцям на праві власності.

В зв`язка подальшим невиконанням ОСОБА_6 зобов`язань по кредитному договору та подальшому зростанні заборгованості, керуючись ст.33 Закону України «Про іпотеку», представник позивача просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором звернути стягнення на предмети іпотеки вищезазначену квартиру шляхом її реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 03.08.2018 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

31.10.2018 ухвалою суду провадження у справі було зупинено для з`ясування кола спадкоємців після смерті відповідача ОСОБА_4

03 червня 2019 року провадження у справі відновлено, оскільки встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_4 є інші відповідачі по справі. Разом з тим, предмет позову позивачем не змінений.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не прибули.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів позов не визнали, суду пояснивши, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як сплив строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому звернення стягнення на майно неможливе.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини.

25.06.2008 року між ОСОБА_6 (позичальником) та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (позикодавцем, Банком) укладено кредитний договір від 25.06.2008 №014/2325/82/1811 (далі - Договір), відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит сумі 34 00,00 доларів США строком до 25.06.2018 року зі сплатою 14,00% річних.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що отримуючи кредит, позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.

Отже, відповідно до умов Договору Позичальник зобов`язався щомісячно до повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 25.06.2018 року зі сплатою 14,00 % річних.

У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2010 р. частково задоволено позов банку до ОСОБА_6 та стягнуто з нього заборгованість за кредитом в розмірі 284 000,80 гривень, а також судовий збір в сумі 1700,00 гривень та витрати на ІТЗ 120,00 грн. (а.с.94-95).

25.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , укладено Іпотечний договір, згідно якого виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном вищезазначеною квартирою по АДРЕСА_2 (а.с.45-50).

Також, п.5.2 договору Іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем (Відповідачем) зобов`язань за цим або Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет Іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Надаючи правовий аналіз правовідносинам, що склались, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Разом із тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав. При цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після виникнення права на захист.

Судом встановлено та не оспорювалось учасниками справи, що 2010 році банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.06.2008 року, а рішенням Славутського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2010 року з ОСОБА_6 на користь банку стягнуто заборгованість та судові витрати.

Таким чином банк дізнався про порушення своїх прав у 2010 році, що було підтверджено рішенням суду від 16.06.2010 року. Отже, строк позовної давності на момент звернення з даним позовом до суду сплив, а тому заява представника відповідача в якій він просить відмовити у позові з цих підстав підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 257, 261, 267, 509, 1048, 1054 ЦК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову АТ "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 01.08.2019