Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 484/3052/16-ц

провадження № 61-34168св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року у складі судді Літвіненко Т. Я. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Лівінського І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім'ям.

Позов мотивувало тим, що 21 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення її сім`ї державної соціальної допомоги як малозабезпеченій з тих підстав, що середньомісячний сукупний дохід її сім`ї нижчий від прожиткового мінімуму, та надала довідку податкового органу, що її чоловік ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності та доходів за попередні шість місяці не отримував. Згідно з поданими документами їй призначено державну соціальну допомогу. Згодом допомога призначалась ОСОБА_1 двічі (21 січня 2015 року і 27 липня 2015 року) відповідно до поданих заяв та документів.

Проте, під час оцінки наданих документів при зверненні за призначенням допомоги у січні 2016 року стало відомо, що ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 10 липня 2014 року, не працював, не мав статусу безробітного, що відповідно до пункту 10 Постанови КМУ від 23 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» позбавляло сім`ю права на отримання цієї допомоги.

Вважало, що ОСОБА_1 не повідомила позивача про наявність обставин, які впливають на право отримання допомоги, чим порушила положення статті 7 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», тому поверненню підлягають виплачені суми.

Ураховуючи наведене, Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради просило суд стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям у розмірі 137 017,98 гривень за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради, надмірно виплачені кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям у сумі 88 928, 88 гривень за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 при призначенні допомоги малозабезпеченим сім`ям приховала або навмисно подала недостовірні відомості стосовно припинення підприємницької діяльності її чоловіком ОСОБА_2 , що є порушенням частини третьої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Районний суд зазначив, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , була проведена 10 липня 2014 року, а з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 звернулася 21 липня 2014 року, тому відомості про припинення чоловіком відповідачки підприємницької діяльності не вплинули та не могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, оскільки з моменту припинення цієї діяльності до дня звернення ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення пройшло лише 11 днів, а не три місяці, як це передбачено у ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», а тому допомога за цей період була нарахована відповідно до норм чинного законодавства.

Районний суд вважав, що ОСОБА_1 при призначенні вказаної допомоги приховала або навмисно подала недостовірні відомості стосовно припинення підприємницької діяльності її чоловіком ОСОБА_2 . оскільки при зверненні за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям 21 липня 2014 року, 21 січня 2015 року та 27 липня 2015 року зазначала, що додаткових доходів, крім заявлених, не отримує та надавала довідки, що її чоловік ОСОБА_2 знаходиться на обліку як платник податків у Первомайській об`єднаній державній податковій інспекції (далі - Первомайська ОДПІ).

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області відхилено.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області відмовлено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 1 515,80 гривень судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що умови повернення державної соціальної допомоги кореспондуються з загальними умовами повернення безпідставно набутого майна за статтею 1215 ЦК України, згідно з якою не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набута допомога, надана фізичні особі як засіб до існування, якщо виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Апеляційний суд зазначив, що позивачем не вжито достатніх заходів для перевірки відомостей, які містились у довідках податкового органу, поданих відповідачем. При цьому, встановивши факти неузгодженості дій податкових органів та органів соціального захисту населення, недоліки в їх роботі, колегія суддів зазначила про відсутність підстав вважати дії ОСОБА_1 недобросовісною у розумінні статті 1215 ЦК.

Суд апеляційної інстанції вважав, що Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області не вжило достатніх заходів для перевірки відомостей, які містились у довідках податкового органу, наданих ОСОБА_1 . Крім того, відсутні дані про те, що вона усвідомлювала свій обов`язок оспорити зміст довідок податкових органів та особисто повідомити позивача про їх невідповідність дійсному статусу її чоловіка.

Крім того, суд врахував і той факт, що сім`я ОСОБА_1 є багатодітною, має на утриманні вісім неповнолітніх дітей, відповідачка не працює, здійснює догляд за дітьми, ОСОБА_2 є безробітним, тому покладення на їх сім`ю обов`язку повернути 137 017,98 грн, стане для них непосильним тягарем, позбавить сім`ю можливості забезпечити своє існування або призведе до неможливості виконання судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01червня 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог скасувати, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушеннями норм процесуального права.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 є працездатною особою працездатного віку, у якої відсутні поважні або незалежні від нього причини отримувати середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. З огляду на те, що з моменту припинення ним підприємницької діяльності 10 липня 2014 року до моменту звернення ОСОБА_1 21 липня 2014 року за призначенням допомоги він не працював, не служив, не навчався у вищих навчальних закладах, не мав поважних причин на це, тому права на отримання допомоги ця сім'я не мала, а виплачені кошти повинні бути повернуті.

Вважає, що колегія суддів апеляційного суду повністю проігнорувала наявні у справі письмові докази та покази свідків, нехтування якими призвело до помилкового застосування статті 1215 ЦК України.

Посилається на те, що стаття 1215 ЦК України до цих правовідносин не може бути застосована, оскільки відповідно до цієї норми не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набута допомога, надана фізичній особі як засіб до існування, якщо виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку або недобросовісності з боку її набувача.

Заявник зазначає, що застосуванню підлягає стаття 1212 ЦК України оскільки ОСОБА_1 отримала оспорювану допомогу без достатніх для того підставз причин невчасного повідомлення про припинення підприємницької діяльності її чоловіком та вважає, що статус «багатодітна сім`я» не позбавляє від цивільно-правової відповідальності.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначив, що касаційна скарга Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Вважає, що посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції проігноровано письмові докази та показання свідків не заслуговують на увагу оскільки такі були дослідженні у судовому засіданні. Крім того зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 повідомлення про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до абзаців 2, 6 статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

Пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок) соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Відповідно до положень пункту 14 Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги.

Пунктом 6 Порядку (у редакції, чинній на час подання заяв ОСОБА_1 ) зазначено, що для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; довідку про склад сім`ї, декларацію про доходи та майно та довідку про наявність та розмір земельної частки (паю) (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Правилами пункту 12 Порядку передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів, встановлюють строки та порядок їх повернення. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 липня 2014 року, 21 січня 2015 року та 27 липня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, зазначивши, що додаткових доходів, крім заявлених, не отримує. При цьому вона надала довідки від 11 липня 2014 року № 8142/Б/1408-1701, від 21 січня 2015 року № 444/1408-1701, від 07 липня 2015 року № 5174/Б/1408-17-00 про те, що її чоловік ОСОБА_2 знаходиться на обліку як платник податків у Первомайській ОДПІ. На підставі наданих документів відповідачу була надана соціальна допомога на шість місяців.

При зверненні 25 січня 2016 року з наданням довідки з Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 25 січня 2016 року № 1452-385 про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку, як безробітній з 18 січня 2016 року, у наданні соціальної допомоги їй було відмовлено 25 лютого 2016 року у зв`язку із навмисним поданням недостовірних відомостей, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу, оскільки її чоловік припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням 10 липня 2014 року, про що відповідач не повідомила Управління.

Доводи касаційної скарги про необгрунтованість рішення апеляційного суду, яким скасоване рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Підставами для призначення сім`ї ОСОБА_4 допомоги як малозабезпеченій сім`ї стали довідки Первомайської ОДПІ, які містили відомості про ОСОБА_2 як суб`єкта підприємницької діяльності.

Зазначені довідки складались на підставі податкових декларацій про майновий стан та доходи, які ОСОБА_2 подавав податковим органам особисто як фізична особа - платник податку (а не як суб`єкт підприємницької діяльності).

Видача довідок про доходи особи є компетенцією відповідного органу державної податкової інспекції. Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. У зв'язку із цим апеляційний суд дійшов правильного висновку, що невідповідність змісту довідок, виданих Первомайською ОДПІ не можна поставити у провину ОСОБА_1 .

Крім того, інформація з єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про статус осіб, які провадять підприємницьку діяльність, у тому числі про припинення чи зупинення її здійснення, знаходиться у вільному та безкоштовному доступі. Тому, заявником також не вжито достатніх заходів для перевірки вказаних відомостей.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд апеляційної інстанції правильно застосував до спірних правовідносин статтю 1215 ЦК України, оскільки Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради не було доведено недобросовісності з боку ОСОБА_1 під час подання документів з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Посилання заявника на необхідність застосування статті 1212 ЦК України не враховується колегією суддів, оскільки такі доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 та частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги про те, що суди надали неправильну оцінку поданим доказам, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотримання вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, вірно встановив правовідносини, що склалися й правильно відмовив у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк