ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 2/1522/8461/11

Апеляційне провадження № 22-ц/813/5049/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 березня 2019 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року до суду звернувся старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинаєв В.О. (далі державний виконавець) з поданням про проникнення до житла чи іншого володіння боржника (т.3 а.с.61).

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження № 53773501, до складу якого входить виконавчі провадження №51696426, №51696685 з примусового виконання виконавчих листів №2-8461/11 від 04 грудня 2015 року, виданих Приморським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 2 697 305, 86 грн. та судових витрат. Для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом майна боржника- ОСОБА_1 , державний виконавець просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 рокуподання державного виконавця задоволено (т.3 а.с.86-88).

Надано дозвіл відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на примусове проникнення до нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом майна боржника ОСОБА_1 .

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржниця обізнана про наявність судового рішення, за яким відкриті виконавчі провадження, та ухиляється від добровільного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 12 березня 2019 рокускасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні подання (т.3 а.с.90-91).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали суду не врахована:

- наявність ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 05 листопада 2018 року про задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, яка оскаржена в апеляційному порядку;

- відсутність перешкод у державного виконавця у доступі до спірного підвального приміщення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явились, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подавали. З метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.371 ЦПК України, відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін.

Від представника Янковської І.В. в інтересах відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області надійшла заява, в якій представник просить суд врахували, що 03 червня 2019 року Одеським апеляційним судом вже була розглянута аналогічна апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 листопада 2018 року у цій справі (т.3 а.с.110-112).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2011 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) звернувся з позовом до суду до ОСОБА_4 СВ., ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 097 751,02 грн. та судових витрат (т.1 а.с.3-7).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2014 року позов задоволено (т.1 а.с.261-264).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси змінено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ « Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 697 305,86 грн. (т.3 а.с.39-45).

Судове рішення набрало законної сили 19 листопада 2014 року та 04 грудня 2015 року видані виконавчі листи (т.3 а.с.62,63).

18 липня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № №51696426 щодо стягнення заборгованості за кредитом, №51696685 щодо стягнення судових витрат (т.3 а.с.64,65).

У листопаді 2016 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с.5-7).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2017 року у задоволенні подання відмовлено (т.3 а.с.27-28).

У червні 2017 року державний виконавець вдруге звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с.61).

При цьому, зазначене подання, у зв`язку з знаходженням справи у Верховному Суді, було розглянуто лише 12 березня 2019 року.

Так, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12 березня 2019 року подання задоволено, надано дозвіл на примусове проникнення до зазначених нежитлових приміщень (т.3 а.с.86-88).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у листопаді 2018 року державний виконавець в межах виконання виконавчих проваджень №51696426, №51696685 у цій справі втретє звернувся до суду з поданням, в якому просив дозволити примусовий вхід до нерухомого майна, що належить боржнику - ОСОБА_1 , а саме до:

- нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року, подання державного виконавця задоволено (т.3 а.с.113-119).

Отже, на час постановлення оскаржуваної ухвали суду від 12 березня 2019 року, вже існувала ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 05 листопада 2018 року, якою задоволено подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення, в тому числі і до нежитлових приміщень, по яким ставилось питання у поданні від червня 2017 року. Тобто, спір між сторонами вирішено, предмет спору відсутній, судове рішення вступило в закону силу.

У сенсі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Підстави для закриття провадження у справі, визначені ст.255 ЦПК України, є вичерпними.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Подання державного виконавця від червня 2017 року щодо доступу до нежитлових приміщень є тотожним поданню від листопада 2018 року щодо доступу до нежитлових приміщень та квартири, з огляду на те, що в них співпадають сторони, предмет (в частині доступу нежитлових приміщень) і підстави.

Предметом подання є правова вимога державного виконавця до боржника, щодо якої він просить ухвалити судове рішення, а підставою обставини, якими державний виконавець обґрунтовує свої вимоги.

Доводи апеляційної скарги про наявність судового рішення, яке оскаржується в апеляційному суді між тими сторонами і про той же предмет спору знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції.

Отже, судом першої інстанції не звернуто уваги та те, що на час постановлення оскаржуваної ухвали подання державного виконавця про той самий предмет, а саме: надання доступу до нежитлових приміщень за адресою: м.Одеса, вул.Мала Арнаутська, АДРЕСА_1 , повністю збігається за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду з поданням від листопада 2018 року, яке вже було вирішено.

З огляду на викладене, ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 12 березня 2019 року підлягає скасуванню згідно вимог п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, а провадження у справі за вирішенням подання державного виконавця від червня 2017 року закриттю, оскільки є судове рішення між тими самими сторонами і про той же предмет спору.

Керуючись ст.ст. 255,368,374,377,381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 березня 2019 року скасувати.

Провадження за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 червня 2019 року.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я.Колесніков