Провадження № 2/752/351/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря Петрова Є.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Паляниці М.І.,

представника відповідача Українського А.В.,

третьої особи ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліна В`ячеславівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання правочинів недійсними, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліна В`ячеславівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0, від 19.09.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббан», визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.02.2007 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання договору іпотеки № 22667 від 19.09.2006 р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання недійсним договору іпотеки № 4835526 від 26.02.2007 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», скасування змін державної реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 від 22.03.2016 р., вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2006 р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого Банк зобов`язався надати кредит в іноземній валюті в сумі 110580 доларів США, а позивач зобов`язався його повернути до 19.09.2027 р., сплатити проценти за користування кредитом, комісії на умовах, визначених договором.

Кредит надано для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань в заставу банку на підставі договору іпотеки № 22667 від 19.09.2006 р. передана АДРЕСА_1 .

Крім того, в забезпечення зазначеного договору кредиту з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладені договори поруки №№ 43114, 43115 відповідно від 19.09.2006 р.

19.09.2006 р. між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати Позичальнику у формі поновлювальної лінії кредит в національній валюті в сумі ліміту, що дорівнює 1971 гривня, а позивач зобов`язався повернути зазначений кредит, сплатити відсотки та комісії в порядку, передбаченому договором.

В забезпечення зазначеного кредитного договору Банком прийнята застава нерухомого майна - АДРЕСА_1 та укладено з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договори поруки №№ 43114, 43115 відповідно від 19.09.2006 р.

26.02.2007 р. між АКІБ «УкрСибабнк» та позивачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 35480 доларів США, а Позичальник зобов`язавя повернути зазначені кошти, сплатити відсотки, комісії на умовах, визначених договором.

Згідно п.2.1 Кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань за даним договором Банком прийнята в заставу на підставі Договору іпотеки № 48355 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , та укладено договори поруки з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що на момент укладення Договору іпотеки від 19.09.2006 р. № 22667 та від 26.02.2007 р. № 48355 він не був власником майна, переданого в іпотеку, оскільки його право було зареєстровано відповідно до реєстраційного посвідчення № 026247 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна лише 17.10.2007 р.

Крім того, при передачі квартири в іпотеку Банку він був одружений, однак його дружина не надавала будь-якої згоди на передачу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в іпотеку.

Зазначені обставини свідчать про недійсність укладених договорів, в зв`язку з чим позивач просить визнати недійсними договори про надання споживчого кредиту та договори іпотеки, укладені між ним та АКІБ «УкрСиббанк» недійсними.

В обґрунтування позову позивач також посилається на те, що 08.06.2016 р. йому стало відомо, що 22.03.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. внесені зміни в реєстр державної реєстрації про право власності, де власником квартири АДРЕСА_1 зареєстровано ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки від 19.09.2006 р. та договору іпотеки від 26.02.2007 р.

Позивач зазначає, що він не був повідомлений Банком про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, що є порушенням п.2.2.1 Іпотчного договору № 22667 від 19.09.2006 р.

Умовами договорів про надання споживчого кредиту та іпотечного договору передбачено порядок дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором у разі її виникнення та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним застереженням, які передбачають направлення Іпотекодавцю повідомлення, оформленого відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку», однак такого повідомлення позивач не отримував.

Також поручителі не отримували вимоги Банку про дострокове погашення заборгованості в зв`язку з порушенням зобов`язань Позичальника за кредитним договором.

Дані обставини свідчать про недотримання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеного Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечних договорів.

Як на одну із підстав незаконності реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на АДРЕСА_1 (Крейсера «Аврора») позивач зазначає на недотримання умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено примусове стягнення нерухомого житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, за умови, що воно використовується як місце проживання позичальника чи майнового поручителя та за умови відсутності іншого майна.

06.06.2017 р. позивачем подана заяву про часткову зміну предмету позову, відповідно до якої останній просить визнати незаконним та скасувати прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер:28972271 від 28.03.2016 р., а також скасувати запис про право власності № 13902257, внесений до Державного реєстру на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною від 22.03.2016 р.про зміну державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 на ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», оскільки запис про зміну власника спірної АДРЕСА_1 був внесений 22.03.2016 р. до прийняття рішення приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., як державним реєстратором, про державну реєстрацію прав, яке прийнято лише 28.03.2016 р. Решту позовних вимог просить залишити без змін.

Відповідачем - АТ «УкрСиббанк», 09.03.2017 р. подані заперечення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яих Банк просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, Як на підставу для відмови у задоволені позову Банк посилається на те, що він не є належним відповідачем у даному спорі, оскільки право вимоги за договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2006 р. та № 0 від 26.02.2007 р. відступлено 13.02.2012 р. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору факторингу № 2, а кредитні кошти за договором № 0 від 19.09.2006 р. не видавались Позичальнику, оскільки видача кредитного ліміту в сумі 1971 гривня залежала від потреб кредитування на оплату страхового платежу за договором страхування. Також відповідач посилається на безпідставність вимог щодо визнання недійсним договорів іпотеки в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири був укладений одночасно з договором іпотеки, оскільки дані твердження позивача суперечать положенням Закону Украни «Про іпотеку».

Відповідачем - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги позивача щодо недійсності договорів іпотеки, предметом яких є АДРЕСА_1 ), суперечать положенням ст.5 Закону України «Про іпотеку». Відсутність згоди іншого з подружжя на укладення договору іпотеки не може бути підставою для визнання правочину недійсним. А крім того, відповідач вказує на неможливість застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті», оскільки даний закон забороняє проводити стягнення в примусовому порядку, що відбувається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідачем подана заява про застосування положень ст.261 ЦК України в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності при зверненні до суду, оскільки з вимогами про визнання договорів споживчого кредиту та договорів іпотеки недійсними ОСОБА_1 міг звернутись не пізніше лютого 2010 року.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили їх задовольнити, оскільки при здійсненні реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження не були дотримані вимоги Закону України «Про іпотеку», іпотекодавцю не надсилалось іпотечне повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Державним реєстратором не були перевірені зазначені обставини щодо направлення такого повідомлення, дотримання 30 денного строку для направлення повідомлення до подання заяви про здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та здійснена державна реєстрація права власності на АДРЕСА_1 за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Представник позивача звернув увагу суду, що реєстрація права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на предмет іпотеки відбулась раніше ніж було прийнято відповідне рішення про це державним реєстратором, що суперечить положенням Закону України «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Представник відповідача - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заперечував проти задоволення позову в зв`язку з дотриманням вимог чинного законодавства при зверненні стягнення на предмет іпотеки та просив застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності до вимог про визнання правочинів недійсними.

Представник відповідача - АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна в судове засідання не з`явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про місце і час судового розгляду належним чином за місцем проживання.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліна В`ячеславівна, представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з`явились, надіславши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 110580 доларів США, які ОСОБА_1 зобов`язався повернути в терміни та розмірах, встановлених графіком погашення кредиту, але не пізніше 19.09.2027 року.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за даним договором АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в заставу нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки № 22667 від 19.09.2006 р., який укладений з ОСОБА_1 , а також зазначений договір був забезпечений порукою згідно з договором поруки № 43114 від 19.09.2006 р., укладеним з ОСОБА_2 та договором поруки № 43115 від 19.09.2006 р., укладеним з ОСОБА_5

26.02.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого Банк видав позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 35480 доларів США, які останній зобов`язався повернути в терміни та на умовах, встановлених графіком погашення кредиту, але не пізніше 26.02.2017 року.

Згідно п.2.1 Кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань за даним договором Банком прийнята в заставу на підставі Договору іпотеки № 48355 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , та укладено договори поруки з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Крім того, 19.09.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого Банк зобов`язався видати позивачу кредит в національній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 1971 гривня. Підставою видачі кредиту була необхідність оплати страхового платежу в термін, визначений договором страхування.

Судом встановлено, що даний кредит не видавався, оскільки видача кредитного ліміту залежала від потреби кредитування на оплату страхового платежу за договором страхування.

13.02.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого Банк передав у власність Фактору, а Фактор прийняв, права вимоги Банку за договорами кредиту та договорами забезпечення, у т.ч. за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2006 р. та договором про надання споживчого кредиту № від 26.02.2007 р., які укладені з ОСОБА_1

Сторони Договору іпотеки № 22667 та Договору іпотеки № 48355 погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених даними Договораами Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень розділу 5 Договорів іпотеки Сторони договору досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з із способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.1 Договорів іпотеки передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленом ст.37 Закону України «Про іпотеку»

У відповідності до п.4.1 та п.5.2 Договорів іпотеки до звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель повинен надіслати рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, в якому зазначається який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Судом встановлено, що 22.03.2016 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з індексним номером 28972271 про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 ) за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки від 19.09.2006 р. та Договору іпотеки від 26.02.2007 р.

Підставою для здійснення реєстрації права власності стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.03.2016 р., прийняте приватним нотаріусом Кобелєвою А.М.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно п.57 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України)..

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу положень ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Як встановлено судом, на час здійснення реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» спірної квартири у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. були відсутні належні докази щодо направлення Іпотекодержателем іпотечної вимоги Іпотекодавцю щодо усунення порушень кредитного договору та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом реєстрації права власності, оскільки такі докази відсутні в матеріалах, наданих приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., що були підставою для здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки, та не були надані в ході судового розгляду.

Крім того, як встановлено судом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. при здійсненні реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 не були дотримані вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки така реєстрація здійснена до прийняття відповідного рішення державним реєстратором (рішення прийнято 28.03.2016 р.).

Також, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що при проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект» приватним нотаріусом Кобелєвою Аллою Михайлівною були порушені вимоги Закону «Про нотаріат» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно до ст.5 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус, зокрема, зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

На момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

З врахуванням того, що предмет іпотеки був наданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 97,10 кв.м. і доказів, що дана майно не використовується позивачем як місце постійного проживання Іпотекодавця та його сім`ї, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно, оскільки в даному випадку відбувається примусове стягнення на предмет іпотеки без згоди його власника.

Зазначена позиція також висловлена в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 р. усправі № 61-29771св18.

Враховуючи всі встановлені в ході судового розгляду обставини, а саме: відсутність допустимих та достатніх доказів на підтвердження направлення вимоги Іпотекодавця про усунення порушень зобов`язань, не дотримання положень Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», умов Договору іпотеки при направленні досудової вимоги про усунення порушень, здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки до прийняття відповідного рішення державним реєстратором, дає підстави вважати, що здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, положень Договору про іпотеку, а отже право позивача підлягає судовому захисту у спосіб, передбачений законом.

З огляду на викладене вимоги позивача про визнання незаконним та скасування прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер:28972271 від 28.03.2016 р., скасування запису про право власності № 13902257, внесеного до Державного реєстру на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною від 22.03.2016 р. про зміну державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 на ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», визнання за ОСОБА_1 права власності на АДРЕСА_1 шляхом поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0, від 19.09.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббан», визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.02.2007 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання договору іпотеки № 22667 від 19.09.2006 р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», визнання недійсним договору іпотеки № 4835526 від 26.02.2007 р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» з огляду на наступне.

Звертаючись до суду позивач не зазначає будь-яких підстав, що свідчать про недійсність укладених ним договорів про надання споживчого кредиту та не зазначає будь-які норми закону, які містять положення про недійсність правочинів, в зв`язку з чим, керуючись принципом диспозитивності судового процесу, суд позбавлений можливості самостійно визначати такі підстави, які не зазначені в позові.

Посилаючись в позові на недійсність укладених з АКІБ «УкрСиббанк» договорів іпотеки від 19.09.2006 р. та від 26.02.2007 р. позивач зазначає, що на момент їх укладення він не був власником предмета іпотеки - АДРЕСА_1 , оскільки його право на зазначене нерухоме майно було зареєстровано лише в жовтні 2007 р., а тому не міг вчиняти дії щодо передачі в іпотеку майна, яке не належить йому на праві власності, а крім того, що при укладенні оспорюваних договорів Банком не була отримана згода дружини позивача на передачу майна, що є спільною сумісною власністю в іпотеку.

Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України).

Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

В силу положень ст. 18 Закону у разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

Оскільки договори про надання споживчого кредиту укладались з метою придбання нерухомого майна, яке в подальшому було передано позивачем в іпотеку, суд вважає, що Банком були дотримані вимоги Закону України «Про іпотеку» при підписанні між сторонами оспорюваних договорів іпотеки з одночасним укладанням договору купівлі-продажу АДРЕСА_1 ), а тому відсутні підстави для визнання зазначених договорів недійсними з підстав відсутності на момент передачі нерухомого майна в іпотеку реєстрації за позивачем права власності на квартиру, що є предметом іпотеки.

Як встановлено судом, на час укладення оспорюваних договорів іпотеки від 19.09.2006 р. та від 26.02.2007 р. позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 26.07.2002 р.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ст.60 СК України)..

Відповідності до статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частиною першою статті 65 СК чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Зважаючи на те, що договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна - державній реєстрації, згода другого з подружжя згідно із пунктом 2 частини третьої статті 65 СК України повинна бути нотаріально засвідчена. Другий з подружжя у разі укладення договору іпотеки без його згоди має право в судовому порядку оскаржити дійсність цього договору в силу частини другої статті 65 СК України.

В даному випадку, з позовом про визнання недійсним договорів іпотеки від 19.09.2006 р. та від 26.02.2007 р., укладених з АКІБ «УкрСиббанк», в зв`язку з відсутністю згоди другого з подружжя звернувя ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 , права якої можуть бути порушені.

Отже, ОСОБА_1 не є належним позивачем за даними вимо вимогами з підстав недотримання вимог закону при укладенні договору іпотеки щодо отримання згоди другого з подружжя на відчуження майна, що є спільною сумісною власністю.

Враховуючи викладені обставини, вимоги позивача про визнання правочинів недійсними не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку із встановленням судом прав позивача з боку ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та приватним нотаріусом Кобелєвою А.М., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частинах судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліна В`ячеславівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання правочинів недійсними, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер:28972271 від 28.03.2016 р.

Скасувати запис про право власності № 13902257 від 22.03.2016 р., внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про зміну державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Поновити запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3586 гривень 93 копійки.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3586 гривень 93 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя