Справа № 135/456/19
Провадження № 2/135/204/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

з участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про зміну розміру та способу стягуваних аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були визначені рішенням Тульчинського районного суду від 02.06.2015 у цивільній справі № 148/910/15-ц в розмірі 400 гривень щомісячно. Просила змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми в розмірі 400 грн на ј частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 травня 2015 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі виконавчого листа з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 400 грн.

Вважає, що визначений в червні 2015 року розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, тому враховуючи зміни, які відбулися у бік погіршення з часу присудження аліментів в її матеріальному становищі та в стані її здоров`я, а також зміни в законодавстві, тому існує необхідність в їх збільшенні. Зокрема, відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років складає 2027 грн на місяць. Відповідно мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років складає 1013,50 грн на місяць. Так як мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

30.05.2019 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі ј частки від його заробітку, посилаючись на те, що він офіційно не працює. Тому просить стягувати з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.

03.07.2019 позивач уточнила позовні вимоги та просила змінити розмір стягнення аліментів, який був встановлений рішенням Тульчинського районного суду від 02.06.2015 у цивільній справі № 148/910/15-ц на її користь та стягувати на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 3000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, у відзиві від 30.05.2019 на позовну заяву просив слухати справу у його відсутності, обставини, які викладені у відзиві просив врахувати.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.04.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.05.2015 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінено прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.5).

Згідно з наданою суду копії дубліката виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 24.04.2015 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією дубліката виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом по справі №148/910/15-ц (а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 27 січня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 27 січня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 9. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_7 » (а.с.6).

З довідки, виданої 02.07.2019 Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України вбачається, що ОСОБА_6 , 1993 року народження перебуває на стаціонарному лікуванні в ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України з 29.10.2018 по теперішній час. Потребує постійного лікування (а.с.12).

Відповідно до довідки №280 від 03.07.2019, виданої Ладижинською міською філією Вінницького обласного центру зайнятості Подолян Колотило ОСОБА_8 зареєстрована як безробітна в Ладижинській міській філії Вінницького обласного центру зайнятості з 21 серпня 2018 року. Дохід за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 рік становить 11908 грн 91 коп. (а.с.11).

З довідки № 753 від 20.05.2019, виданої ОСОБА_2 вбачається, що він не зареєстрований в Гайсинській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.28).

Довідка Комунального підприємства «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 20 травня 2019 року №191-208д видана про те, що по даним архіву КП «Гайсинське МБТІ» станом на 29.12.2012 по м. Гайсину за ОСОБА_2 житлового будинку, квартири ( АДРЕСА_1 ) АДРЕСА_2 на праві приватної власності не зареєстровано (а.с.29).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21.05.2019 № 1421 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня (а.с.32).

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни розміру стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до положень ст.184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, у липні 2019 року (на момент ухвалення рішення у даній справі), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становить 1059 грн 00 коп.

При цьому суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання, їхнє дозвілля і т.д.).

Розмір стягуваних з відповідача аліментів 400 гривень на утримання дочки є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини.

Також враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 400 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 липня 2019 року складає 2118 грн; враховуючи матеріальний стан та здоров`я дитини; погіршення з часу присудження аліментів матеріального стану та стану здоров`я позивача ОСОБА_1 , зокрема, те, що вона з 21 серпня 2018 року зареєстрована в Ладижинській міській філії Вінницького обласного центру зайнятості як безробітна, а також те, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні в ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України з 29.10.2018 по теперішній час та потребує постійного лікування; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він має офіційно не працює, водночас він є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має (доказів іншого суду не надано), виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у розмірі 2000 грн, вважаючи, що даний розмір буде достатнім для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Доводи відповідача про те, що він офіційно не працює є безпідставними, оскільки ці обставини не звільняють відповідача від обов`язку піклуватися та утримувати свою дитину.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів, що стягуються зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 29.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 18.07.2019.

Суддя