Справа № 234/8331/18
Провадження № 2/234/165/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про спадкування частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування, за участю третіх осіб: Другої краматорської державної нотаріальної контори, Органу опіки та піклування Краматорської міської ради, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 07.06.2018р звернулася до суду з дійсним позовом в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказуючи, що батьком її малолітнього сина ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилась спадщина - 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . Її син є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_6 . Крім її сина, спадкоємцем за законом першої черги була мати померлого - ОСОБА_7 , яка також прийняла спадщину після смерті свого сина, оскільки проживала разом з померлим у спірній квартирі, та була її співвласницею. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла. Зазначила, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями її майна є її ( ОСОБА_1 ) син ОСОБА_5 - онук померлої, та відповідач ОСОБА_3 , який є сином померлої. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 була відкрита за її ( ОСОБА_1 ) заявою 10.01.2018 року нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С., про що є витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулася за інформацією про право власності на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_7 . Із наданих відомостей з державного реєстру речових прав вона дізналась, що за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на всю квартиру АДРЕСА_1 , в тому числі 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації, та 3/4 на підставі свідоцтв про право на спадщину ВМВ №960853 від 07.04.2009 року та ВКР №532254 від 05.09.2008 року. Позивачка вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом ВМВ № 960853 від 07.04.2009 року, видане Другою краматорською державною нотаріальною конторою р/№ 1202 після смерті ОСОБА_6 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 є недійсним, оскільки видане без врахування 1/8 долі квартири, що належить її сину ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_6 . Отже, ОСОБА_7 належала не вся квартира, а 7/8 частин спірної квартири, що входить до складу спадкового майна. Враховуючи зазначене, позивачка вважає, що її неповнолітньому сину ОСОБА_5 належить 9/16 частин квартири АДРЕСА_1 , в тому числі: в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_6 - 1/8 частина квартири, після смерті бабусі ОСОБА_7 - 7/16 частин квартири. Оформити право на спадщину за своїм сином вона ( ОСОБА_1 ) не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливістю їх відновлення оскільки ОСОБА_7 померла. Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМВ №960853 від 07.04.2009 року, видане Другою краматорською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 1202, після смерті ОСОБА_6 на ј частину квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_7 - в частині 1/8 частини квартири, та визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 9/16 частину квартири АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на 7/16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що дійсно, згідно свідоцтва на право власності на житло, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав у приватній власності 1/4 частики квартири АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_6 в квартирі мешкала його мати ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини по невідомій причині. Крім того, на момент смерті ОСОБА_6 був живий і його батько, ОСОБА_9 , який був спадкоємцем першої черги, та також мав обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатний батько померлого ОСОБА_6 . Таким чином, частка спадкового майна у ОСОБА_5 становить 1/16 частки квартири. Також зазначили, що позивачка вказує ціну позову у розмірі 12591,56 грн., але не надала розрахунку на підтвердження вказаної суми. Якщо вказана сума є вартістю долі у спадщині, то відсутня оцінка спірного нерухомого майна. Позивачка, на думку відповідача та його представника, заявляє дві взаємовиключні вимоги. Неможливо визнати право власності на 9/16 частин квартир без скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_7 після смерті свого сина ОСОБА_6 , та визначення долі спадщини для кожного із спадкоємців, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_5 . Після чого позивачка повинна знову звернутися до суду про визначення долі спадкування вже після смерті ОСОБА_7 . Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 27.08.2018р звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій зазначив, що ним у зв`язку з похованням ОСОБА_7 01.11.2017 року були сплачені такі послуги: згідно накладної Фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 . сплачено 8020,00 грн.; згідно накладної Фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 . сплачено 3030,00 грн.; згідно накладної Фізичної особи-підприємця Винниченко О.Л. сплачено 2532,00 грн.; організація поминок в кафе «Традиція» на суму 6817,50 грн.; поминки 9 днів на суму 2810,00 грн., а всього на суму 23209,50 грн. Відповідач вважає, що оскільки позивачка по первісному позову претендує на частку спадкового майна, то вона повинна понести витрати, які пов`язані з похованням ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_1 повинна йому сплатити кошти в сумі 11604,75 грн. Просить суд стягнути з позивачки на його користь вказану суму.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, надали відзив на зустрічну позову заяву, в якому зазначили, що відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» № 1102-IV поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Наведене свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту правових норм ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями. Вказують, що у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів будь-то одразу після поховань, або на 9 днів, 40 днів, 1 рік, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов`язаний відповідно до ст.1232 ЦК України. В зустрічній позовній заяві взагалі не зазначено які саме послуги на поховання крім поминок були сплачені відповідачем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим встановити чи були ці послуги розумними не виявляється можливим. Крім того, на думку позивачки та її представника відповідачем ОСОБА_3 не підтверджена сплата цих послуг належними доказами, оскільки додані до зустрічної позовної заяви накладні не вказують на те, що позивач поніс витрати на поховання. Вони є неналежними доказами та не можуть бути взяті судом до уваги. Вказали, що якщо відповідач ОСОБА_3 стверджує, що саме він поніс витрати на поховання спадкодавця, то він мав отримати допомогу, яка передбачена ст.53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку повинен був витратити на поховання померлої. Але зазначені обставини відповідач замовчує. Також зазначили, що ОСОБА_1 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 , тому не претендує на майно померлої та не може нести будь-які зобов`язання спадкоємця, передбачені чинним законодавством. Просять в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - Другої краматорської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, від завідуючої Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюкової Н.С. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Краматорської міської ради Берегова І.В. не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 - не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1 , виданого 28.09.2004 року виконкомом Ясногірської селищної ради м.Краматорська Донецької області, актовий запис №62) батьками неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_1 .

Відповідно до копії запису акту про народження № 553 від 17 березня 1979 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 , виданого 16 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1724) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді ј частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.12.1999 року органом приватизації місьвиконкому, зареєстрованого в Краматорському міському бюро технічної інвентаризації 06.01.2000 року під №11003543.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 , у відповідності до положень ст.1261 ЦК України, є його син ОСОБА_5 та мати ОСОБА_7 , по 1/8 частки спірної квартири.

07 квітня 2009 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І. матері померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , 1953 року народження, видано свідоцтво про право на спадщину за законом ВМВ 960853 (зареєстровано в реєстрі за №1202), відповідно до якого спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з: однієї четвертої частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №123683185 від 14.05.2018 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , з них: 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 24.12.1999, орган приватизації міськвиконкому; 3/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМВ № 960853 від 07.04.2009, виданого Другою краматорською ДНК, р/№ 1202; свідоцтва про право на спадщину ВКР № 532254 від 05.09.2008, виданого Другою краматорською ДНК, р/№ 3850.

Суд вважає, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом ВМВ 960853 видано ОСОБА_7 без урахування 1/8 частки спірної квартири, яка в порядку спадкування належить неповнолітньому сину померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , який прийняв спадщину у відповідності до ч.4 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» іншою підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути, зокрема, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Таким чином, оскільки у зв`язку з видачею ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину ВМВ 960853 (зареєстровано в реєстрі за №1202), після смерті ОСОБА_6 , були порушені права неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_5 , на спадкування за законом, суд вважає необхідним визнати недійсним вказане свідоцтво - в частині 1/8 частини квартири.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_3 , виданого повторно 19 грудня 2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2880 від 31 жовтня 2017 року) ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст.1261 ЦК України, є її син ОСОБА_3 - відповідач у справі, та онук померлої - ОСОБА_5 , за правом представлення у відповідності до положень ч.4 ст.1268 ЦК України, по 7/16 частки спірної квартири.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру (№ витягу 50501367, дата видачі: 10.01.2018) Другою краматорською державною нотаріальною конторою 10.01.2018 року, за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відкрита спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 61837801, номер у нотаріуса 8/2018, щодо майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

01 червня 2018 року постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюкової Н.С., ОСОБА_5 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його бабусі ОСОБА_7 за правом представлення через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 9/16 частину квартири АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на 7/16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця, суд зазначає наступне.

У своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1 частину понесених ним витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_1 та організацію поминок, у загальній сумі 11604,75грн.

Згідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці повинні відшкодовувати розумні витрати, які зазнав один з них, або інша особа на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження понесення витрат на поховання померлої ОСОБА_7 відповідачем ОСОБА_3 надані суду копія накладної ПП «ОСОБА_16. » від 30.10.2017 року, виданої на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 3030,00 грн.; копія накладної від 30.10.2017 року ПП « ОСОБА_14 », виданої на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 2532,00грн.; копія накладної від 30.10.2017 року ПП « ОСОБА_15 », виданої на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 8020,00грн.

Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) ".

Відповідно до вказаного положення розрахунковими документами є: 1)Фіскальний касовий чек на товари (послуги); 2) Фіскальний касовий чек видачі коштів; 3) Розрахункова квитанція; 4) Спрощена розрахункова квитанція; 5) Фіскальний касовий чек за приймання та переказ готівкових коштів через ПТКС.

Враховуючи вищевикладене, накладна не є розрахунковим документом та не підтверджує факт надання послуг та понесених витрат.

Отже надані відповідачем ОСОБА_3 накладні, на підтвердження понесених ним витрат на поховання, є неналежними доказами та не приймаються судом до уваги при ухваленні рішення по справі.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його зустрічних позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про спадкування частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМВ №960853 від 07.04.2009 року, видане Другою краматорською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 1202, після смерті ОСОБА_6 на ј частину квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_7 - в частині 1/8 частини квартири.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 9/16 частину квартири АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на 7/16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . ІНН НОМЕР_5 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголшені26.07.2019 року. Повний текст рішення суду складений 05.08.2019 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай