ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1248/18 Номер провадження 22-ц/814/1683/19Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П., при секретарі судового засідання: Зеленській О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (правонаступник ФОП ОСОБА_4) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ПАТ СК «ВУСО» звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 02.09.2016 року на 359 км автодороги Київ-Харків відбулася ДТП за участю двох автомобілів: ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Транспортний засіб ОСОБА_2 Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №2-01 від 16.08.2016 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 5106404, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду становить 50000 грн. та франшиза 1000 грн. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі заяви страхувальника, ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило ОСОБА_2 . суму страхового відшкодування в розмірі 488350,89 грн. Згідно Звіту №17/11/754/692473 від 02.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту становить 484092,91 грн. Оскільки сума понесених збитків в повному обсязі не покривається лімітом відповідальності страховика за полісом, з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за полісом та фактично завданих збитків, а саме 434602,91 грн. має бути стягнута із відповідача. В добровільному порядку відповідачем кошти не було відшкодовано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (м. Київ, вул. Казимира Малевича,31, п/р № НОМЕР_4 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) матеріальну шкоду в розмірі 434602,01 грн. (чотириста тридцять чотири тисячі шістсот дві гривні 91 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» понесені судові витрати в сумі 6582,91 грн. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 91 коп.).

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року по цивільній справі №545/1248/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП - залишено без задоволення.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2019 року заяву ФОП ОСОБА_4 задоволено, замінено стягувача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» по примусовому виконанню рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 року по справі №545/1248/18 на правонаступника ФОП ОСОБА_4 .

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись та неповне з`ясування судом обставин справи прохав витребувати з Архіву Полтавського районного суду Полтавської області матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 від 02.09.2016 року у справі №545/3316/16-п, провадження №3/545/6/17. Визначити ступінь вини в процентному відношенні: вину водія автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у відсотковому співвідношенні 30% та вину водія автомобіля Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у відсотковому співвідношенні 70%. Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року скасувати, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в межах ступені вини в процентному відношені вини водія автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у відсотковому співвідношенні 30%.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від ОСОБА_4 (правонаступник позивача) та його представника - адвоката Самойленко П.М. надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому останні підтримуючи рішення суду першої інстанції прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На момент розгляду справи були присутні апелянт та його представник, представник позивача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 02.09.2016 року на 359 км автодороги Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.01.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 5106404, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду становить 50000 грн. та франшиза 1000 грн.

Транспортний засібОСОБА_2 Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 16.08.2016 року.

Згідно п. 4.1.1.1 вищезазначеного договору, одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника.

Відповідно до п.п. 5.2, 16.4.1 Договору, підставою для визначення розміру збитків є рахунок СТО. Разом з тим, п. 16.4.2 передбачена можливість зміни підстави для розрахунку кошторису вартості відновлення.

Згідно звіту про оцінку КТЗ від 02.12.2017 року, ринкова вартість автомобіля Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП складала 750850,89 грн. (а.с. 27-29). Згідно звіту №17/11/754/692473 від 02.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту становить 484092,91 грн. (а.с. 27-29).

На підставі заяви страхувальника, ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 488350,89 грн. (а.с. 18,19,24,25).

Як вбачається з матеріалів справи, фактичні витрати ПрАТ «ВУСО» складають 484092,91 грн. Розмір страхового відшкодування сплачений ПАТ HACK «Оранта» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» складає 49490 грн.

Згідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази , які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається, з матеріалів справи, відповідач участі у розгляді справи в суді першої інстанції участі не брав. Повідомлення останнього про розгляд справи та його виклик до суду проводився в порядку передбаченому ч.11 ст 128 ЦПК України. Наявна у справі поштова кореспонденція вказує на те, що під час розгляду справи відповідач будучи зареєстрованим за вказаною у позові адресою, тимчасово там не проживав, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 про перебування на заробітках. З огляду на викладене, та відсутність доказів умислу в діях відповідача на уникнення від відповідальності, відповідач фактично був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами, в тому числі щодо висловлення своїх заперечень та подання доказів на їх підтвердження.

З огляду на вказані вище обставини, та зважаючи на дійсно існуючі труднощі у надані до суду доказів, які підтверджують заперечення та доводи останнього, колегією суддів, було витребувано для огляду та дослідження матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 від 02.09.2016 року №545/3316/16-п, провадження №3/545/6/17.

Наявний у справі висновок судово автотехнічної експертизи №28 від 30.12.2016 року, який був досліджений в ході розгляду справи в апеляційній інстанції, на думку колегії суддів, беручи до уваги вище зазначені висновки, підлягає прийняттю як доказ по справі та врахуванню при перегляді рішення суду першої інстанції. При цьому колегією суддів, взято до уваги, той факт, що позивачем та його представником, зміст даного висновку не заперечувався (останніми лише висловлено свої доводи щодо можливості його прийняття), останні мали можливість і час на ознайомлення з даними доказом, але своїми процесуальними правами не скористалися.

Доводи правонаступника позивача та його представника, щодо відсутності підстав для прийняття та врахування вказаного доказу у справі, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки доводи відповідача щодо неможливості подання даного доказу з причин, що об`єктивно не залежали від нього, підтверджуються матеріалами справи. Відсутність доказів перебування відповідача на заробітках, не спростовує факту відсутності його за місцем проживання, та не позбавляє можливості отримати право на захист своїх прав, оскільки скористатися своїми процесуальними правами відповідач не мав змоги з об`єктивних причин.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №28 від 30.12.2016 року в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.13 ПДР України і знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля RENAULT TRAFIK д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 12.3, 12.6 «г», 12.9 «б» ПДР України і знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «ВУСО», суд першої інстанції виходив з того, що різниця між сумою відшкодування, визначеною «Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та фактичним розміром збитків складає 434602,91 грн., що в силу вимог ст. ст. 993, 1194 ЦК України підлягають стягненню з винної у ДТП особи ОСОБА_1 . З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте, повністю з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

На вказані положення закону суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до передчасних висновків про стягнення з відповідача фактичних витрат понесених страховиком без визначення розміру вимоги, яке відповідно до вимог чинного законодавства виникло у страхувальника до особи відповідальної за завданні збитки.

Для визначення розміру вимоги, право на яку перейшло до позивача необхідно керуватися положеннями цивільного законодавства, якими врегульовано порядок відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з обставин справи шкода автомобілю Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , завдана внаслідок взаємодії даного автомобіля та автомобіля відповідача.

З висновку судової автотехнічної експертизи №28 від 30.12.2016 року, яка була предметом судового розгляду та не оскаржувалася учасниками дорожньо транспортної пригоди, дії обох водіїв не відповідали вимогам і знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою.

Беручи до уваги обставини ДТП, висновки експертизи, на думку колегії суддів, ступінь вини учасників ДТП у процентному відношенні необхідно встановити наступним чином: вина водія ОСОБА_1 - 40%; вина водія ОСОБА_2 - 60 %.

Доводи апелянта в частині ступеня вини учасників ДТП, на думку колегії суддів, мають суб`єктивний характер, не узгоджуються з обставинами ДТП, а тому не беруться до уваги.

За таких обставин, та беручи до уваги розмір завданої автомобілю ОСОБА_2 шкоди (484092,91 грн.), розмір відшкодування, право вимоги на яке має останній до відповідача ОСОБА_1 , складає 193637,16 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що страховиком відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплачено позивачу частину завданої шкоди в сумі 49490 грн., розмір відшкодування, яке залишилося не погашеним, та право на вимогу якого мається у позивача складає 144147,16 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає стягненню різниця між сумою відшкодування, визначеною «Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та фактичним розміром збитків, вважає за необхідне уточнити розмір шкоди, який в силу вимог ст.1194 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року - змінити, зменшивши суму яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (правнаступник ФОП ОСОБА_4) в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди до 144147 (ста сорока чотирьох тисяч сто сорока семи) гривень 16 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 07 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ П.С. Абрамов ______________ В.П. Пікуль