Дата документу 15.08.2019
Справа № 501/3412/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0076/82/66365 від 27.09.2006 року у сумі: 170 070 доларів США 88 центів, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 4 459 094 грн. 87 коп. звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: дачний будинок, який складається з дачного будинку, зазначеного літ А, площею 62,1 кв. м., загальною площею 227,1 кв. м., та дворових споруд - №1-3, за № 19 ( дев`ятнадцять) по АДРЕСА_3 ) та земельну ділянку площею 0,043 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 ) - шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою 2 164 097 грн. 00 коп.

учасники справи:

представник позивача - Ковальова Н. А. ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції заявника та представника позивача:

21 листопада 2018 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_6 та земельну ділянку площею 0,043 га за цією ж адресою шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за цінною, не нижчою 2 164 097 грн. в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0076/82/66365 від 27.09.2006 року у сумі 170 070 доларів США 88 центів, що еквівалентно 4 459 094,84 грн. по курсу НБУ на дату розрахунку, обгрунттовуючи свої позовні вимоги тим, що 27.09.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/0076/82/66365, за умовами якого остання отримала позику в розмірі 96 000 доларів США на строк до 27.09.2016 року та зобов`язалася повернути позику частинами щомісяця згідно графіку з виплатою 14% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 27.09.2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого виступає дачний будинок АДРЕСА_6 та земельна ділянка площею 0,043 га за цією ж адресою. Однак ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала. У зв`язку з чим на підставі позову Банку рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 квітня 2011 року у справі №2-356/11 стягнуто з ОСОБА_5 та поручителів за кредитним договором - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 016 012,88 грн. Рішення суду не виконувалось і станом на 10.05.2018 року заборгованість ОСОБА_5 перед Банком складає 170 070,88 доларів США, що еквівалентно 4 459 094,87 грн., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 73 551,92 доларів США, заборгованості за відсотками 96 518,96 доларів США .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, надав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 117-120).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1.Заява про розгляд справи без участі представника позивача ( а.с. 54);

2.Оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 70-71);

3.Заява від представника позивача про надання часу для ознайомлення та підготовки відзиву (а.с. 74);

4.Відзив на позовну заяву (а.с. 88-93);

5.Відповідь на відзив(а.с. 117-120)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17 грудня 2018 року відкрито провадження по справі.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.

За кредитним договором №014/0076/82/66365 від 27.09.2006 року (далі «Договір») ОСОБА_5 ( згідно свідоцтва про зміну імені від 04.03.2016 року прізвище « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_5 », а.с.78) (далі - «Позичальник») отримала від банку споживчий кредит в розмірі 96 000 доларів США зі строком повернення частками щомісяця згідно графіку (додаток №1 до Договору) та кінцевим терміном повернення до 27.09.2016 року (п.1.2 Договору) (а.с.14-15).

В забезпечення договору між банком та позичальником був укладений договір іпотеки від 27.09.2006 року, предметом якого є дачний будинок та земельна ділянка АДРЕСА_6 , та договори поруки зі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Договором щодо повернення кредиту частинами та процентів за користування ним, на підставі п. п. 5.5, 6.5 Кредитного договору та у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК, Банк звернувся до Позичальника з вимогою від 10.06.2010 року про дострокове повернення суми кредиту, процентів та пені, встановивши строк повернення до 10.07.2010 року (а.с.31). Одночасно банк звернувся до суду з позовом від 11.06.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором 128 198,66 дол., що за курсом НБУ складало 1 016 012,88 грн.(а.с. 95-97).

За доданим до позову від 11.06.2010 року розрахунком станом на 05.06.2010 року заборгованість складала: фактичний залишок від суми кредиту - 73 587,07 доларів США, заборгованість за відсотками - 14 267,74 дол., пеня за прострочення по тілу кредиту за період з 15.10.2007 року по 15.05.2010 року - 19 028,33 дол., пеня за прострочення по відсоткам кредиту за період з 16.01.2008 року по 17.05.2010 року - 21 315,52 дол.(а.с. 98-102).

Рішенням Іллічівського міського суду від 15 квітня 2011 року позов Банку задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 016 012,88 грн. , а також судові витрати в рівних частках у розмірі 1820 грн. (а.с. 28-30, 105-108).

Згідно наданого позивачем по даній справі розрахунку заборгованість в розмірі 170 070,88 доларів, що еквівалентно 4 459 094,87 грн., складається із залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 73 551,92 доларів США станом на 10.05.2018 року та відсотків в розмірі 96 518,96 доларів США станом на 10.05.2018 року, які нараховані за період з 28.09.2006 року по 10.05.2018 року. Із вказаного розрахунку слідує, що станом на 15.05.2010 року ( тобто останню дату нарахування, що передувала зверненню банку 10.06.2010 року до позичальника, а 11.06.2010 року - до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту та відсотків по ньому) заборгованість за тілом кредиту складала 73 587,07 доларів США, а заборгованість за відсотками - 14 267,74 дол..,які були складовою частиною суми, що стягнута за рішенням суду від 15.04.2011 року. Отже, різниця між пред`явленою до стягнення сумою в розмірі 170 070,88 (73 551,92 + 96 518,96) доларів США та стягнутою за рішенням суду від 15.04.2011 року сумою в розмірі 1 016 012,88 грн. нарахована як відсотки за користування кредитом за період після 15.05.2010 року (а.с.6-7).

Представник відповідача ОСОБА_11 ОСОБА_4 у своїх запереченнях посилається на те, що банк 10.06.2010 року заявив вимогу про дострокове повернення до 10.07.2010 року залишку кредиту і відсотків по ньому, а відтак з цієї дати припинилось право банку нараховувати передбачені договором відсотки. Оскільки пред`явлена до стягнення сума, що перевищує стягнені за рішенням суду від 15.04.2011 року 1 016 012,88 грн., нарахована в якості відсотків за період після припинення дії договору, то є безпідставною, а позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу в межах суми 1 016 012,88 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої подана заяв. (а.с. 88-93).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Аналізуючи застосування вищевказаних норм права, Велика палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 , від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/ 14-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц виклала правову позицію , згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, рівно як і у разі звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, реалізувавши передбачене договором та ч.2 ст. 1050 ЦК право на дострокове повернення кредиту і сплати процентів, заявивши 10.06.2010 року вимогу до ОСОБА_5 про дострокове виконання зобов`язаня в строк до 10.07.2010 року та звернувшись 11.06.2010 року до суду з відповідним позовом, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також валюти зобов`язання, з чим погодився й суд, який рішенням від 15 квітня 2011 року задовольнив позовні вимоги Банку та стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 016 012,88 грн. , а також судові витрати в рівних частках у розмірі 1820 грн.

Згідно ч 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивачем необґрунтовано нарахована заборгованість позичальника перед банком на суму, що перевищує 1 016 012,88 грн., а відтак у позовних вимогах про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості, що перевищує вказану суму, слід відмовити за їх безпідставністю.

Заборгованість, що нараховане позивачем за період з 15.05.2010 року (остання дата нарахування заборгованості перед зверненням до позичальника з вимогою від 10.06.10 року та з позовом від 11.06.2010 року про дострокове повернення кредиту) по 10.07.2010 року (останній день дії основного зобов`язання за зміненими банком умовами кредитного договору) не підлягає врахуванню при зверненні стягнення на іпотечне майно у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Щодо звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1 016 012,88 грн., то в задоволені цих вимог слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності з наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, ч. 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Строк позовної давності за основним зобов`язанням та строк позовної давності за додатковим зобов`язанням є окремими строками, то їх перебіг починається самостійно, оскільки ЦК України не містить норм, які б пов`язували початок перебігу цих двох строків. Відтак, ці строки можуть мати різний початок перебігу та різний момент закінчення (окрім винятку, передбаченого ст. 266 ЦК України).

Таким чином, перебіг строку позовної давності для звернення стягнення на предмет іпотеки починається з наступного дня після настання строку виконання основного зобов`язання та завершується зі спливом трьох років від цієї дати.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №357/16022/15-ц та від 11.10.2017 року у справі №6-1674цс17, а також у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі №922/4461/14, від 10.10.2018 року у справі №643/5761/16-ц та від 13.03.2019 року у справі № 344/17217/15-ц. .

У відповідності до п.4 Договору іпотеки та ст.33 Закону України « Про іпотеку» право банку на позов про звернення стягнення на іпотечне майно по даній справі виникло з наступного дня після дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто з 11.07.2010 року.

Отже, строк позовної давності до вимог за іпотечним договором сплив 10 липня 2013 року, тоді як з відповідним позовом банк звернувся до суду лише 21.11.2018 року, не зазначивши поважності причин пропуску строку позовної давності.

Оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог банку щодо звернення стягнення ні іпотечне майно, то у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України у задоволені позовних вимог Банку щодо звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості в межах суми 1 016 018,88 грн. слід відмовити з у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0076/82/66365 від 27.09.2006 року у сумі: 170 070 доларів США 88 центів, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 4 459 094 грн. 87 коп. звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: дачний будинок, який складається з дачного будинку, зазначеного літ А, площею 62,1 кв. м., загальною площею 227,1 кв. м., та дворових споруд - №1-3, за АДРЕСА_10) та земельну ділянку площею 0,043 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 - шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою 2 164 097 грн. 00 коп - відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Повний текст рішення складено та підписано 15 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», місцезнаходження: 65091, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9 (, код банку 300001, р…/р НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_7

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області Смирнов В.В.