ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2177/18Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/797/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін - сторін : представника апелянта ОСОБА_1

представника відповідача - Лось А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/2177/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 6 червня 2019 року, постановленого суддею Федорончуком В.Б., повний текст якого виготовлений 13 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з червня 2013 року по липень 2018 року в сумі не нарахованої оплати за відпрацьований понаднормовий час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понаднормовий час, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, індексації зарплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації зарплати,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Бучачагрохлібпром» про стягнення невиплаченої заробітної плати за період червень 2013 року липень 2018 року в сумі не нарахованої оплати за відпрацьований понаднормовий час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понаднормовий час, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 385550.72 грн., суми індексації зарплати у розмірі 1801,70 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації зарплати в розмірі 1083.42 грн. Збільшивши позовні вимоги просила стягнути з ТзОВ "Бучачагрохлібпром" в її користь 490242,47 грн., з них 56527,31 грн. донарахованої заробітної плати, 1801,70 грн. суми індексації зарплати , 1315,31 грн. індексації за несвоєчасно виплачену суму індексації та 409647.64 грн. санкції за затримку виплати доходу.

В обгрунтування вимог посилалась на те, що вона працювала в ТзОВ «Бучачагрохлібпром» підсобним працівником на току ТОВ «Бучачагрохлібпром» з червня 2013 року по липень 2018 року з переривом роботи із 15.09.2014 року по 15.03.2015 року. На протязі всього цього періоду вона регулярно відпрацьовувала години зверх встановленої законодавством норми часу, однак відповідачем не була виплачена заробітна плата за відпрацьований понаднормовий час.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 6 червня 2019 року в позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з червня 2013 року по липень 2018 року в сумі не нарахованої оплати за відпрацьований понаднормовий час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понаднормовий час, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, індексації зарплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації зарплати відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що суд поставився упереджено до розгляду справи, однобоко трактувавши чинне законодавство. Вказує на те, що подавала в суд розрахунки на кожну суму та називала причини та правові підстави їх виникнення. Крім того суд не врахував її вимоги про виплату індексації заробітньої плати, відповідач не надав підтверджень проведення індексації заробітньої плати, а суд не витребував даної інформації у відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на викладені в ній доводи.

Представник ТзОВ "Бучачагрохлібпром" - заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в обгрунтування заявлених вимог позивачем не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджувати факт її роботи поза нормами робочого часу встановлений КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у трудових відносинах.

11.06.2013 року ОСОБА_3 прийнята на роботу підсобним робітником току в ТзОВ Бучачагрохлібпром» та 05.09.2014 року звільнена з роботи згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

16.03.2015 року позивачка повторно прийнята на роботу підсобним робітником току в ТзОВ Бучачагрохлібпром» та 10.08.2018 року звільнена з роботи за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 62 КЗпП України надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня.

Згідно ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в над урочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в над урочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані над урочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як над урочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація над урочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до ст. 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Доводи апелянта, що суд безпідставно не задоволив позовні вимоги колегія суддів не приймає до уваги як не обгрунтовані .

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вказаних вимог позивач був зобов`язаний надати суду докази на підтвердження виконання ним роботи в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні, а також вказати за який саме час не було оплачено роботу, представити докази підстав виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понаднормовий час, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, індексації зарплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації зарплати,

Як вбачається з позовної заяви, позивачка заявляючи вимоги про стягнення заборгованості з оплати праці в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні, обмежилася лише зазначенням загального періоду стягнення - з 2013 року по 2018 рік, разом з тим позивач не зазначила конкретно, в які саме дні та період часу вона працювала в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні, яку роботу вона виконувала+ та за який саме час їй не була нарахована заробітна плата або була нарахована в меншому розмірі та доказів наявності підстав для нарахування інших виплат.

ОСОБА_3 на підтвердження здійснення роботи в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні надала суду складений нею розрахунок заборгованості (а.с.67)

Разом з тим, наведений позивачем розрахунок не є належним доказом саме її роботи в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив надані позивачем розрахунки як доказ її роботи в над урочний та нічний час, у святкові і неробочі дні.

В суді апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» пояснив, що позивачка не працювала понаднормово і відсутні будь які документи, які б це підтверджували, при звільненні їй були виплачені всі виплати у відповідності до закону.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень з дотриманням положень ст.ст.77-79 ЦПК України щодо належності, допустимості та достовірності доказів.

Отже, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт її роботи поза нормами робочого часу , матеріали справи не містять доказів застосування надурочних робіт, колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених ст.376 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судових витрат, судові витрати у зв`язку за подання апеляційної скарги, згідно ч. 7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 6 червня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги, згідно ч. 7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 серпня 2019 року.

Головуюча: Г.М.Шевчук

Судді: О.Я.Міщій

З.Є.Ткач