КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 357/4996/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7679/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кудлацька - Тишко В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області прийнятого 11 березня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Кошель Б.І., повний текст судового рішення складено 15 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ДП «Білоцерківське лісове господарство», в якому просив, з урахуванням зменшених позовних вимог, скасувати наказ №92 від 11 квітня 2018 року ДП «Білоцерківське лісове господарство» в частині притягнення його до відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 2 лютого 2014 року він працює на посаді головного лісничого ДП «Білоцерківське лісове господарство». 12 квітня 2018 року його ознайомлено із наказом №92 від 11 квітня 2018 року «Про результати внутрішнього контролю виробничої та господарської діяльності Ставищенського лісництва», яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення щомісячної премії за квітень 2018 року за послаблення контролю за роботою лісової охорони з питань ведення лісового господарства, заготівлі лісопродукції та її обліку. З вказаним наказом позивач не погоджується, оскільки в період січня по березень 2018 року включно він знаходився у відпустці. Позивач зазначає, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення йому догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між позивачем та його безпосереднім керівництвом.

А тому позивач змушений був звернутись із даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Білоцерківське лісове господарство» про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. В обґрунтування своїх доводів зокрема вказує, що судом не прийнято до уваги пояснення позивача, в яких він посилається на незаконність притягнення його до дисциплінарної відповідальності та неприязні стосунки між ним та керівництвом. Судом належним чином не досліджено наявні в матеріалах справи докази.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що доводи позивача щодо незаконності наказу від 11 квітня 2018 року є безпідставними, оскільки мало місце неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків.

Позивач у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що керівник ДП «Білоцерківське лісове господарство» в межах своєї компетенції, правомірно, з підстав передбачених статтями 147, 148 КЗпП України виніс наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного лісничого ОСОБА_1 , оскільки мало місце неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Позивач не надав жодного безперечного доказу в обґрунтування своїх вимог, не довів наявність неприязних відносин, чи прискіпливого ставлення до нього з боку директора підприємства.

Однак, апеляційний суд погоджується такими з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Так, ст.147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку

Стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем та згідно наказу № 17-К від 4 лютого 2014 року ОСОБА_1 переведений на посаду головного лісничого за ст.32 КзпП України на підставі заяви позивача та наказу державного агентства лісових ресурсів України №61-К від 3 лютого 2014 року, сторони не заперечують вказаної обставини, тому доведенню не підлягають.

Згідно п.п.2,8 посадової інструкції головного лісничого (ОСОБА_1), затвердженої керівником підприємства від 4 лютого 2014 року, розділ II «Завдання та обов`язки» зобов`язаний: здійснювати державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів у зоні розташування підприємства; організовувати розроблення і контролювати виконання заходів щодо відведення лісосік під головне рубання лісу та рубання, пов`язані з веденням лісового господарства, проведення оглядових рубань лісу та інших лісогосподарських рубань; керувати працівниками лісогосподарських відділів та служб, координувати і направляти діяльність підрозділів, які забезпечують технологічну підготовку лісогосподарського виробництва (а.с. 22 - 23, том 1).

На виконання наказу № 87 від 3 квітня 2018 року «Про проведення внутрішнього контролю виробничої та господарської діяльності Ставищенського лісництва», комісією в складі: голова комісії начальник відділу лісового господарства ОСОБА_12, члени комісії: ОСОБА_13 провідного інженера лісового господарства, ОСОБА_3 бухгалтера, ОСОБА_4 старшого майстра лісу Білоцерківського лісництва, ОСОБА_5 . старшого майстра лісу Сквирського лісництва, ОСОБА_14 старшого майстра лісу Сухолінського лісництва, ОСОБА_7 . старшого майстра лісу Томилівського лісництва, ОСОБА_8 . старшого майстра лісу Тетіївського лісництва за участю відповідальних осіб Ставищенського лісництва в період з 4 квітня 2018 року по 6 квітня 2018 року проведено внутрішній контроль виробничої та господарської діяльності Ставищенського лісництва за період роботи з 1 січня 2017 року по 1 квітня 2018 року, за результатами чого складено відповідну довідку (а.с. 31-34 том 1).

Так, у наказі ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 92 від 11 квітня 2018 року зазначено, що при проведенні інвентаризації лісопродукції в розрізі матеріально- відповідальних осіб виявлено лишки загальним об`ємом 87,720 куб.м на суму 17174 грн 47 к. і нестач - 0,952 куб.м на суму 494 грн 45 к., в тому числі по майстерській дільниці № 1 (матеріально-відповідальна особа, майстер лісу ОСОБА_9 ) - лишки 79,253 куб.м на вибірковій санітарній рубці у кварталі 64 виділ 3. На даній лісосіці виявлено недоруб 90 дерев сосни і 1 дерева осики об`ємом 23,88 куб.м. Проведеним аналізом виходу лісопродукції з складанням балансу лісосіки у кварталі 64 виділ 3 встановлено фактичний перевихід (лишки) об`ємом 103,133 куб.м, що становить 35%.

Також, при проведенні контролю у кварталі 49 виділ 13 , площа 2,8 га (майстер лісу ОСОБА_10 ) виявлено факт безпідставного нарахування коштів за роботи, які фактично не виконані на площі 1,3 га на суму 4642 грн 11 к.

Квартал 38 виділ 7, площа 1,5 га освітлення 2018 року, (майстер лісу ОСОБА_11 ) пробна площа закладена, але запланована велика вирубаємо маса-хмизу та хворосту, необхідно залишити необхідну кількість підгінних порід. При трелюванні деревини на прохідній рубці у кварталі 42 виділ 3, площа 5,3 га складування деревини у трелях відбувається не у відповідності до сортиментів і груп діаметрів

У зв`язку з вищевикладеним головному лісничому ОСОБА_1 за послаблення контролю за роботою лісової охорони з питань ведення лісового господарства, заготівлі лісо продукції та її обліку оголошено догану і позбавлено щомісячної премії за квітень 2018 року (а.с. 4, 5 том 1).

Заперечуючи проти оспорюваного наказу ОСОБА_1 звернувся до В .О. директора ДП «Білоцерківський лісгосп» в якому вказував про свою незгоду з наказом (а.с. 30 том 1).

Так, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивач вказував, що у період з листопада 2017 року по квітень 2018 року по різним причинам він був відсутній з поважних причин на роботі та на його роботодавцем призначались відповідальні особи замість нього, і як наслідок саме ці особи мають нести відповідальність.

Апеляційний суд вважає такі твердження скаржника необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи табелю обліку використання робочого часу у ДП «Білоцерківський лісгосп» ОСОБА_1 по різним причинам був відсутнім на роботі зокрема:

- У відпустці з 24 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року;

- У відпустці з 1 листопада 2017 року по 22 листопада 2017 року;

- На лікарняному з 23 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року;

- На лікарняному з 1 грудня 2017 року по 29 грудня 2017 року;

- У відпустці з 9 січня 2018 року по 31 січня 2018 року;

- У відпустці з 6 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року;

- У відпустці з 1 березня 2018 року по 5 березня 2018 року;

- На лікарняному 20 березня 2018 року по 28 березня 2018 року;

- На лікарняному 16 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року.

Отже, з указаного вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по квітень 2018 року дійсно був відсутній на роботі проте зокрема у лютому 2018 року - 2 лютого 2018 року по 5 лютого 2018 року, 6 березня 2018 року по 19 березня 2018 року та 30 березня 2018 року позивач був присутнім на роботі.

У суді апеляційної інстанції позивач не надав пояснень, щодо неможливості виконання функції контролю, передбачених посадовою інструкцією, у той період коли він був присутнім на роботі.

Отже зважаючи на викладені обставини апеляційний суд вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що керівник відповідача в межах своєї компетенції, правомірно, з дотриманням процедури притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

У суді апеляційної інстанції позивач не надав доказів на спростування таких висновків суду, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і як наслідок скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, судом,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний тест постанови складено та підписано 29 липня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: