Ухвала

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 212/6670/17

провадження № 61-14271ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешинл Групп», третя особа - Туристично-екскурсійна агенція «Красін Тур», про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешинл Групп» (далі - ТОВ «Тревел Профешинл Групп»), третя особа - Туристично-екскурсійна агенція «Красін Тур» (далі - ТЕА «Красін Тур»), про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2017 року між ТОВ «Тревел Профешинл Групп» та ОСОБА_1 укладений договір, предметом якого було надання останній та її родичам туристичних послуг з організації туристичної поїздки до країни Туреччина, місто Кемер, у готель «Everytime Hotel 3*» у період з 23 по 30 червня 2017 року. Вартість туру за договором становила 20 319 грн.

Проте, коли позивач прибула до країни Туреччина, а саме до міста Анталія, представником туроператора їй було повідомлено про відсутність вільних місць у визначеному в договорі готелі «Everytime Hotel 3*», натомість було запропоновано тимчасове заселення в інший, вільний готель «California Dream», який розташований у місті Бельбіді (Туреччина).

При заселенні в інший, запропонований туроператором, готель позивач виявила, що умови проживання цілком її не задовольняють.

Посилаючись на неналежне виконання умов договору з боку відповідача, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ТОВ «Тревел Профешинл Групп» на свою користь 20 319 грн майнової шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року (у складі судді

Козлова Ю. В.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Тревел Профешинл Групп» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 20 319 грн, моральну шкоду - 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановлено факт неналежного виконання зобов`язань туроператором, оскільки споживачі не задовольнили свої особисті потреби, а вимушені були перебувати у запропонованому їм альтернативному готелі без їх згоди, проти їх волі, інші варіанти вирішення спірної ситуації позивачу не пропонувалися у зв?язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року

(у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.) рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач при виявленні відсутності місць в готелі «Everytime Hotel 3*», виконав умови договору, а саме здійснив: пошук альтернативних варіантів проживання для позивача та її родичів відповідно до заявки та запропонував готель «California Dream 3*», який за категорією та типом, системою харчування, віддаленістю від моря, розташуванням тощо, повністю відповідає обраному при укладенні договору, тобто туроператор діяв в межах своїх повноважень, встановлених пунктом 2.3 агентського договору та виконав норми частини одинадцятої статті 20 Закону України «Про туризм».

22 липня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня

2019 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Отже, предметом позову у даній справі є захист прав споживачів у вигляді стягнення коштів за договором про надання туристичних послуг, тобто ціна позову становить 20 319 грн, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Станом на 01 січня 2019 року ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 =

192 100 грн).

Апеляційним судом вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною та незначної складності відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешинл Групп», третя особа - Туристично-екскурсійна агенція «Красін Тур», про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська