ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5483/19 Справа № 191/3820/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Авто Просто на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Авто Просто про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 листопада 2009 року між ним та ТОВ «Авто Просто» була укладена угода № 307827 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) в групі, за яким відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги, спрямовані на придбання позивачем автомобілю через систему «АвтоТак», організовану відповідачем, а позивач прийняв на себе зобов`язання здійснювати оплату послуг відповідачу, у тому числі періодичні платежі та винагороду у розмірі 2 235 грн. 02 коп. Просить стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь грошові кошти в розмірі 26 337грн. 14 коп.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ТОВ "Авто Просто" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26337 грн. 14 коп.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки вказаний договір не був посвідчений нотаріально відповідно до ч.2 ст. 806, ст. 799 ЦК України, він вважається нікчемним на підставі ч.ч.1, 2 ст.215, ч.1 ст.220 ЦК України й згідно ст.216 ЦК України відповідач має повернути позивачу сплачені ним грошові кошти в сумі 26337,14 коп., з урахуванням індексу та 3 % річних та з урахуванням повернутих відповідачем коштів 5889,75 грн. Тобто загальна сума становить 26337,14 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ Авто Просто просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом рішення ухвалено з однобіч6ним дослідженням матеріалів справи, виключно з боку позивача, без додержання позиції відповідача, що потягнуло за собою ухвалення незаконного рішення, яке значним чином впливає на права відповідача, зважаючи на факт того, що заперечення відповідача по суті розглянуто не було, що потягнуло за собою неповний та необ`єктивний розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 07.11.2009 року між ТОВ «Авто просто» та ОСОБА_1 укладено Угоду №307827 та підписані Додатки 1, 2, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля Деу Ланос вартістю 62084,00 грн. через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Позивачем сплачено внесків на суму 13410,65 грн.

15.06.2018 року ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Авто Просто» направлено предпозовну заяву з вимогою повернути 27109,62 грн.

20.06.2018 року ТОВ «Авто Просто» на адресу ОСОБА_1 надіслано відповідь в якій повідомлено про повернення Чистих внесків та надання ОСОБА_1 , реквізитів для перерахування коштів.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» 07.08.2018 року ТОВ «Авто Просто» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5889,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки вказаний договір не був посвідчений нотаріально відповідно до ч.2 ст. 806, ст. 799 ЦК України, він вважається нікчемним на підставі ч.ч.1, 2 ст.215, ч.1 ст.220 ЦК України й згідно ст.216 ЦК України відповідач має повернути позивачу сплачені ним грошові кошти в сумі 26337,14 коп., з урахуванням індексу та 3 % річних та з урахуванням повернутих відповідачем коштів 5889,75 грн. Тобто загальна сума становить 26337,14 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч.2 ст.806 ЦК України).

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст. 799 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.1, ч.2 ст. 215 ЦК України).

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст. 220 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (ч.1, ч.2 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до вимог частин четвертої та п`ятої 4-5 статті 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що договір, який укладений між сторонами нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим він є нікчемним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом рішення ухвалено з однобіч6ним дослідженням матеріалів справи, виключно з боку позивача, без додержання позиції відповідача, що потягнуло за собою ухвалення незаконного рішення, яке значним чином впливає на права відповідача, зважаючи на факт того, що заперечення відповідача по суті розглянуто не було, що потягнуло за собою неповний та необ`єктивний розгляд справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Авто Просто залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко