Справа № 712/9746/19
Провадження № 4с/712/50/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни щодо не передання на реалізацію описаної та арештованої квартири, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з указаною скаргою, просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в частині не передання на реалізацію описаної та арештованої квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , а також зобов`язати приватного виконавця передати цю квартиру на реалізацію.

Скаргу обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. перебуває виконавче провадження № 59122507 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкас № 2-2972-2010 від 21 лютого 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» боргу в розмірі 35 915,54 доларів США та 22 140,54 грн.

В ході вчинення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що єдиним майном боржника, на яке можна звернути стягнення, є квартира АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці в АБ «Укргазбанк».

Водночас у цій квартир зареєстровано місце проживання онука ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює передачу цієї квартири на примусову реалізацію, оскільки орган опіки та піклування відмовив у наданні дозволу на відчуження квартири, в якій зареєстровано місце проживання неповнолітньої дитини.

Листом від 16 липня 2019 року приватний виконавець повідомив стягувача про неможливість звернення стягнення на вказану квартиру та передачу такої на примусову реалізацію, із посиланням на вищевказану відмову органу опіки та піклування надати дозвіл на реалізацію квартири та п. 28 Розділу VIIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

На думку стягувача, така бездіяльність приватного виконавця є протиправною, оскільки Інструкція з організації примусового виконання рішення по суті є підзаконним актом та суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та правовому висновку Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12.

Відзивів по суті скарги від приватного виконавця до суду не надходило.

У вступному слові в судовому засіданні 2 серпня 2019 року адвокат Новікова Ю.В., яка діє в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк», скаргу підтримала.

Приватний виконавець Чупис Т.П. у вступному слові в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила та пояснила, що при проведенні виконавчих дій керувалась чинним законодавством.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась судом належним чином.

Суд, заслухавши представника стягувача та приватного виконавця, дослідивши письмові матеріали справи, робить наступні висновки

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а також приватного виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом установлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-2972-2010, виданого 5 листопада 2010 року Соснівським районним судом м. Черкас, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 915,54 доларів США та 20 320,54 грн, 1700 грн судового збору і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Боржником у цьому виконавчому листі вказаного одного із солідарних боржників - ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 15 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59122507 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Під час вчинення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що єдиним майном боржника ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці в АБ «Укргазбанк» і в якій зареєстровано місце проживання неповнолітнього онука боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 12 червня 2019 року описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Листом від 1 липня 2019 року служба у справах дітей Черкаської міської ради відмовила приватному виконавцю у наданні дозволу на реалізацію вказаної квартири з тих підстав, що у ній зареєстровано місце проживання дитини, а батьки чи опікуни/піклувальники дитини не подавали до органу опіки та піклування заяви для відчуження майна, право користування яким має їх дитина.

Відповідно до п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Аналіз встановлених судом обставин справи, а також положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень свідчить про те, що приватним виконавцем не порушено норм чинного законодавства під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59122507.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. п. 2, 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Посилання стягувача на те, що приватними виконавцем не враховано правового висновку КЦС ВС від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12 суд оцінює критично з огляду на наступне.

Згідно з указаним правовим висновком Верховного Суду, правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Установивши, що продавець квартири є бабою, а не матір`ю малолітньої, яка проживає як член сім`ї власника у спірній квартирі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про задоволення вимог позову, оскільки для укладення бабою оспорюваного договору купівлі-продажу квартири згоди органу опіки і піклування не потребувалося.

За обставинами вказаної справи, у квартирі було зареєстровано місце проживання лише неповнолітньої дитини, а відтак Верховний Суд висловив позицію про те, що продаж цієї квартири без згоди органу опіки та піклування не порушить прав дитини, оскільки вона матиме право проживати за місцем проживання своїх батьків, які очевидно зареєстровані за іншою адресою.

Із доданих до скарги банку матеріалів убачається, що станом на 20 травня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований і батько неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 , що може свідчити про те, що ця квартира є місцем проживання дитини.

Водночас обставин про те, чи користується неповнолітній онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спірною квартирою належним чином не встановлено, а акти приватного виконавця про те, що зі слів сусідів - не користується, не є належними доказами щодо цієї обставини, яка мала б встановлюватись в окремому позовному провадженні.

З огляду на викладене, в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, статтями 447, 450, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни щодо не передання на реалізацію описаної та арештованої квартири.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, шляхом подання апеляційної скарги до Соснівського районного суду м.Черкас.

Суддя: Я.В. Пересунько