Провадження № 22-ц/802/630/19 Категорія: 18 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киця С. І.,

суддів - Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Вергун Т. С.,

з участю представника відповідача Ганенко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки недійсним за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Підставою позовних вимог банку до нього є зобов`язання, що виникли з договору поруки № 059-2008-1000-Р/1 від 02.04.2008 року та додаткової угоди від 28.09.2008 року, а також до договору поруки б/н від 22.07.2014 року.

Проте, додаткова угода до договору поруки від 28.09.2009 року, додаткова угода від 22.07.2014 року ним не укладалась та не підписувалася, він не ознайомлювався з їх змістом, а тому посилання банку на дані угоди як на підставу своїх вимог до нього є порушенням його прав та майнових законних інтересів.

У зв`язку із наведеним вважає такі обставини не відповідають вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання правочину недійсним. Просив визнати додаткову угоду від 28.09.2009 року до договору поруки № 059-2008-1000-Р-1/1 від 02.04.2008 року та додаткову угоду від 22.07.2014 року до даного договору поруки недійсними.

26 березня 2018 року подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив визнати додаткову угоду від 28 вересня 2009 року до договору поруки № 059-2008-1000-Р/1 від 02.04.2008 року та договір поруки б/н від 22.07.2014 року укладений між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 недійсним. А також стягнути з ПАТ «Універсал Банк» судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваних договорів, сторонами узгоджені всі істотні умови зобов`язання їх укладення відповідало внутрішній волі позивача. Підстав для визнання правочину недійсним не встановлено.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 2 і ч. 3 ст. 215 ЦК України).

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3ст.203 ЦК України). Згідно з ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3ст.203 ЦК України.

Встановлено, що 02 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 059-2008-1000-Р/1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 всіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

28 вересня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору поруки № 059-2008-1000-Р/1 від 02.04.2008 року.

22 липня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року та додаткової угоди №б/н від 22 липня 2014 року до нього, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (а.с. 5-9).

Твердження позивача про те, що вищезазначена додаткова угода від 28.09.2009 року та договір поруки від 22.07.2014 року ним не укладались та не підписувалися і він не ознайомлювався з їх змістом спростовується власноручно проставленими особистими підписами позивача у відповідній графі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20.08.2018 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.09.2018 року № 4376, підпис від імені ОСОБА_5 , розташований у графі «Поручитель: ОСОБА_2 » в додатковий угоді до договору поруки № 059-2008-100-Р/1 від 02.04.2008 року від 28.09.2009 року, виконаний самим ОСОБА_2 Підпис від імені ОСОБА_5 розташований у графі «Поручитель: ОСОБА_2 » у договорі поруки б/н від 22.07.2014 року виконаний самим ОСОБА_2 (а.с. 134-136).

Укладання додаткової угоди та договору поруки ОСОБА_2 також підтверджується ксерокопіями паспорта ОСОБА_2 , картки фізичної особи - платника податків, ним же засвідченими та довідкою про доходи від 17 липня 2014 року, виданого ТзОВ «Управляюча компанія «Атланта», які подавались до банку особисто позивачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в судовому засіданні не довів позову і не подав суду доказів, які б підтверджували не укладення та не підписання оспорюваних договорів.

При ухваленні судового рішення суд надав оцінку поданим доказам, в тому числі і висновку експертизи, яка була призначена за клопотанням позивача. Пояснення ОСОБА_2 не заслуговують на увагу і не спростовуються відповідними доказами що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що додаткова угода від 28.09.2009 року та договір поруки від 22.07.2014 року підписані позивачем особисто, свідчить про наявність вільного волевиявлення ОСОБА_2 на їх укладення. Суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання їх недійсним.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді