РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5081/19

Провадження № 2/643/3094/19

07.08.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Букреєвої І.А. , при секретарі Воловод К.А. , розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням

Встановив :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким що втратив право на проживання за адресою : АДРЕСА_1 оскільки останній тривалий час за цією адресою не проживає та своїх речей в приміщенні не має. В позові зазначила що відповідач є її сином. Більш ніж 5 років в спірному приміщенні не проживає, комунальні платежі не здійснює, своїх речей в приміщенні не тримає.

Ухвалою суду від 03.04.19 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою від 04.06.19 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Довідкою з реєстру встановлено що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачу було спрямована копію позову разом з ухвалою про відкриття провадження, однак правом на подання відзиву останній не скористався.

Суд вважає, що відповідач без поважних причин не подав відзив, тому, при відсутності заперечень в з боку позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини.

За адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , 1982 р.н., ОСОБА_2 , 1974 р.н., ОСОБА_4 , 1973 р.н. згідно до довідки від 28.03.2019 року ( а.с.4) .

Право власності по на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 відповідно договору купівлі-продажу.

Згідно до пояснень позивачки в судовому засіданні відповідач є її рідним сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,3 ст.156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Верховний суд України, висловив у Постанові № 6-709цс16 правову позицію, згідно з якою, частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Актом сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується , що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з липня 2014 року.

Матеріали справи не містять доказів наявності будь-яких перешкод з боку позивача для проживання відповідача за спірною адресою.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку без поважних причин понад 3 роки, у зв`язку з чим дійшов висновку про визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст.405 ЦК України.

Враховуючи вище зазначене, те, що відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.2,13,81,141,258,264-265,268, 280 ЦПК України, ст. 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя