ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 370/2253/15-ц

провадження № 61-5993 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - прокурор Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник відповідачів - ОСОБА_3 ,

особа, яка подала касаційну скаргу, - перший заступник прокурора Київської області,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича на рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року в складі судді Мазки Н. Б. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року в складі колегії суддів Фінагєєва В. О., Ігнатченко Н. В., Кашперської Т. Ц.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року прокурор Макарівського району Київської області звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсними державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 13 червня 2007 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,151 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд з кадастровим номером НОМЕР_2 , і державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_3 від 13 червня 2007 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,152 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд з кадастровим номером НОМЕР_4 , а такожвитребувати вказані земельні ділянки з незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Макарівської селищної ради Макарівського району.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,151 га та 0,152 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд.

Оскільки Макарівська селищна рада Київської області рішення щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність не приймала, то відповідні державні акти на право власності на землю є незаконними, а земельні ділянки перебувають у власності відповідачів без достатніх правових підстав і підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння.

Прокурор зазначав, що перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів, а тому строк позовної давності починається в даному випадку з часу внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, а саме в 2015 році.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що прокурор звернувся до суду з пропуском позовної давності, а також не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що прокурор звернувся до суду з даним позовом із пропуском позовної давності, оскільки про порушення своїх інтересів Макарівська селищна рада могла дізнатися з моменту підписання головою ради відповідного рішення про виділення земельних ділянок, тобто з 17 березня 2006 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2016 року перший заступник прокурора Київської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року дана справа призначена до судового розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області Грабець І. Н. просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення представника відповідачів ОСОБА_3 на дану касаційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Макарівської селищної ради Київської області від 17 березня 2006 року № 570 передано безоплатно у власність громадянам земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд згідно з додатками №1, №2, а також надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам згідно додатку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у додатках №№ 1, 2 до вказаного рішення відсутні.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданим 13 червня 2007 року на підставі рішення Макарівської селищної ради від 17 березня 2006 року № 570, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 70, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,151 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданим 13 червня 2007 року на підставі рішення Макарівської селищної ради від 17 березня 2006 року № 570, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,152 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

У відповіді відділу Держземагенства у Макарівському районі Київської області від 08 квітня 2013 року №01-12/671 зазначено, що в архіві відділу відсутня технічна документація з землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

04 серпня 2015 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесена інформація про кримінальне провадження № 0000027, відкрите за фактом учинення злочину, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.

У серпні 2015 року прокурор Макарівського району Київської області звернувся до суду з даною позовною заявою з дотриманням вимог статей 45, 46 ЦПК України та положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

У грудні 2015 року представник відповідачів подав до суду першої інстанції заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити в зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки про порушення інтересів держави прокуратура могла дізнатися з моменту прийняття селищною радою рішення, а саме з 17 березня 2006 року, однак із даним позовом звернулася лише в 2015 році.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна тривалість позовної давності встановлена у три роки. Відповідно до часитини першої статті 261 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Як у разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, так і в разі подачі позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 362/44/17).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц).

Суди першої та апеляційної інстанцій, не встановивши наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для вирішення даного спору по суті, та не врахувавши, що питання застосування позовної давності вирішується в разі наявності правових підстав для задоволення позову, передчасно дійшли висновку про відмову в задоволенні даного позову за спливом позовної давності.

У даній справі суди першої та апеляційної інстанцій не з`ясували, чи був дотриманий установлений законом порядок передачі земельних ділянок у власність відповідачам, а також факт законності видачі державних актів на право власності на дані земельні ділянки та дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову в даній справі.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасувати.

Справу № 370/2253/15-ц направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук