1Справа № 334/5073/19 2/335/2372/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» про передачу до комунальної власності територіальної громади м.Запоріжжя об`єктів житлового фонду,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» ,в якому просить постановити рішення, яким Запорізькій міській раді надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя об`єктів житлового фонду за адресами АДРЕСА_1 та вул АДРЕСА_2 ; товариству з обмеженою відповідальністю «Константа» в особі ліквідатора передати, а Запорізькій міській раді прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя об`єктів житлового фонду за адресами АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

06.08.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла вищезазначена цивільна справа.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, дослідивши зміст позовної заяви та доданих документів, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову по зазначеній справі є судовий примус до реалізації компетенції Запорізької міської ради, а саме, надання згоди шляхом ухвалення відповідного рішення на сесії міської ради щодо передачі об`єктів житлового фонду в комунальну власність відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вимоги позивача ОСОБА_1 свідчать про зобов`язання відповідача Запорізьку міську раду у судовому порядку вчинити дії, що визначені законодавством, в тому числі і у сфері управлінських функцій. При цьому, предмет спору стосовно майна або майнових прав відсутній.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст.4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам міст належить, зокрема, право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно та майнові права.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно частини 1 статті 71 Закону територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти Інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Згідно частини 1 статті 71 Закону територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

На підставі частини 1 статті 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" об`єктами передачі є, зокрема, житловий фонд, гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом. Ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. Передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з приписами ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до приписів ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень, яка допущена стосовно конкретної фізичної особи вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Запорізькою міською радою допущено протиправну бездіяльність, а тому предметом позову у даній справі є судовий примус до реалізації компетенції Запорізької міської ради, а саме, надання згоди шляхом ухвалення відповідного рішення на сесії міської ради - суб`єкта владних повноважень, а тому, враховуючи суб`єктний склад учасників даного спору та характер спірних правовідносин, що виникли між цими учасниками, обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що незгода з бездіяльністю органу місцевого самоврядування, спричиняє публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, а тому вважаю, що даний позов в частині вимог про зобов`язання Запорізької міської ради вчинити певні дії - надати згоду на прийняття до комунальної власності об`єктів житлового фонду підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки захист прав та інтересів відповідної особи від порушень з боку цього суб`єкта владних повноважень є завданням адміністративного судочинства.

З`ясовуючи предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав) при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 виходжу з того, що викладаючи фактичні та правові підстави позову позивач посилається на порушення її цивільних прав, зокрема порушує інтерес позивача на виконання зобов`язання за договором купівлі- продажу цінних паперів. При цьому, зі змісту обраного способу захисту своїх порушених прав та його обґрунтування вбачається, що позивач фактично не погоджується з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень щодо надання згоди шляхом ухвалення рішення на сесії міської ради, тому за предметною юрисдикцією такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства Запорізьким окружним адміністративним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки даний спір про зобов`язання вчинити дії виник між фізичною особою та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій у сфері публічно правових відносин, тому приходжу до висновку, про відмову у відкритті провадження в частині цієї вимоги в порядку п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, так як дана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК).

Оскільки не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Враховуючи, що прохальна частина позову та відповідно позовні вимоги сформовано таким чином, що роз`єднання вимоги про зобов`язання Запорізької міської ради надати згоду на прийняття до комунальної власності об`єктів житлового фонду та вимоги про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю в особі ліквідатора передати, а Запорізькій міській раді прийняти до комунальної власності територіальної громади об`єкти житлового фонду та їх окремий розгляд за правилами цивільного та адміністративного судочинства приведе до роз`єднання підстави і змісту позовних вимог, тому такі вимоги не може бути розглянуті окремо, шляхом виділення їх в самостійне провадження без вирішення вимоги щодо зобов`язання надання згоду на прийняття об`єктів до комунальної власності, тому суд позбавлений можливості відкрити провадження в частині позовних вимог.

Таким чином, ознайомившись із позовом ОСОБА_1 вважаю за необхідне відмовити в відкритті провадження у справі, так як заявлені в ньому позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. При роз`яснюється право позивача звернутися з даним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись статтями 2, 19, 186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» про передачу до комунальної власності територіальної громади м.Запоріжжя об`єктів житлового фонду.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесений до юрисдикції адміністративних судів та сплачений судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Апаллонова