22-ц/812/1269/19Справа № 489/5920/17
Провадження № 22-ц/812/1269/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представників відповідачів - Голубашенка Т.О. , Козирєва А. В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Рум?янцевої Н.О в приміщенні того ж суду о 15-08 год. по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (надалі - АТ «Миколаївгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» (надалі - ТОВ «Миколаївгаз збут») про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Миколаївгаз», ТОВ «Миколаївгаз збут» в якому просив зобов`язати відповідачів привести договірні відносини між ним та вказаними підприємствами у відповідність до вимог Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Позивач вказував, що на його неодноразові заяви, відповідачі відмовляються вносити зміни до персоніфікованих даних відносно газового обладнання, яке знаходиться у його квартирі, а саме двоконтурного газового котла, у зв`язку з чим плата за спожитий газ нараховується невірно.

Посилаючись на викладене позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Миколаївгаз» не є стороною Типового договору, крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідачів щодо відмови у реєстрації газового приладдя та у здійсненні перерахунку оплати за спожитий природний газ, оскільки позивач в порушення Правил самовільно здійснив встановлення газового приладдя та запуск газу, тому плата за спожитий газ нараховувалась з розрахунку звичайної ціни, а з моменту відключення постачання газу у квартирі, оплата за спожитий газ не проводиться.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із доповненнями в яких зазначає, що рішення суду є упередженим, незаконним, необґрунтованим, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ПАТ «Миколаївгаз» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Також зазначив, що відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Товариства, з 14 травня 2019 року змінено назву Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

На думку відповідача, з апеляційної скарги не вбачається порушення норм матеріального чи процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення, крім того відповідач не здійснює господарську діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам у зв`язку з відсутністю відповідної ліцензії, тому вимоги п. 2 Постанови «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» щодо приведення своїх договірних відносин у відповідність до вимог Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам у тримісячний строк з дати набрання чинності цієї постанови, не розповсюджуються на діяльність відповідача пов`язаної з розподілом природного газу.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та )або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відносини між суб`єктами ринку природного газу та оператором газорозподільних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року з подальшими змінами (надалі- Кодекс), Законом України «Про ринок природного газу» від 1 жовтня 2015 року та Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 1382/27827.

Кодексом визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативне-технологічного управління.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 674 від 18 травня 2017 року видано ліцензію на постачання природного газу ТОВ «Миколаївгаз збут».

Відповідно до п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831) «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» суб`єктам господарювання, що здійснюють на підставі ліцензії діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам у тримісячний строк з дати надбання чинності постанови.

ОСОБА_1 є споживачем природного газу, укладеним між ним та ТОВ «Миколаївгаз збут» Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, що підтверджується заявою-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 10 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 103, 105-107).

21 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до ПАТ «Миколаївгаз» з проханням зареєструвати газові прилади, а саме: двоконтурний котел Habitat-2, чотирьох комфорочну плиту «Вікторія», газовий лічильник Galus-2,5 № 00939921 та провести перерахунок за об`єми вжитого газу з урахуванням встановленого газового приладу з 01 жовтня 2005 року по теперішній час (т. 1 а.с. 17).

Починаючи з лютого 2015 року позивач звертався із заявами до ПАТ «Миколаївгаз» про відсутність у списку газових приладів двоконтурного котла та здійснення перерахунку з урахуванням цін при наявності індивідуального опалення (т. 1 а.с. 3-5, 11,13, 19).

На звернення позивача ПАТ «Миколаївгаз» надано відповіді, з яких вбачається, що 10 серпня 2005 року було видано технічні умови №2014 на встановлення опалювального приладу у квартирі ОСОБА_1 на підставі яких було розроблено робочий проект. За результатами виходу контролера 04 жовтня 2016 року було виявлено самовільне встановлення газового котла та відхилення будівельно-монтажних робіт від вимог робочого проекту. Також встановлено, що проектна та виконавчо-технічна документація на опалювальний прилад до архіву ПАТ «Миколаїгаз» не здавалась. Всупереч Правилам безпеки систем газопостачання, ОСОБА_1 здійснено самовільний пуск газу до квартири, внаслідок чого було відключено постачання природного газу у квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 34).

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на обов`язки відповідачів привести договірні відносини між ним як споживачем та Товариствами у відповідність умовам Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення двоконтурного газового котла як об`єкту газового обладнання, що знаходиться в його квартирі.

Так, згідно умов Типового договору, оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача; персоніфіковані дані споживача - персоніфіковані дані щодо споживача (П.І.Б., ЕІС-код, види та способи розрахунку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення розрахунків за природний газ.

Отже, встановлене свідчить про те, що умовами Типового договору не передбачено обов`язкове зазначення даних про газове обладнання споживачів.

Крім того, згідно заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам - операторам ГРМ розподілу природного газу є ПАТ «Миколаївгаз».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 853 від 29 червня 2017 року видано ПАТ «Миколаївгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Миколаєва та Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Миколаївгаз».

Відповідно до глави VI розділу 3 п.6 Кодексу ГРМ, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміні форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Як встановлено під час розгляду справи, договір розподілу природного газу до якого у разі необхідності вносяться зміни до персоніфікованих даних споживача не є предметом даної справи.

До того ж, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року, яке набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 користувався газовим котлом без дотримання встановленої законодавством процедури введення в експлуатацію газового обладнання, а тому таке підключення газового приладу є самовільним під`єднанням, що відповідно є порушенням Правил безпеки, та підставою для відключення газового котла від системи газопостачання будинку, в порядку, передбаченому п. 5.7 Правил безпеки.

Отже, Закон не передбачає можливості внесення змін до персоніфікованих даних споживача у разі його відключення від ГРМ об`єкта.

З урахуванням встановленого та вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача про внесення двоконтурного котла до газових приладів та його реєстрація є безпідставною з огляду на вимоги чинного законодавства, а тому обґрунтовано відмовив у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Товариства, з 14 травня 2019 року назву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» змінено на Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 19 серпня 2019 року.