Справа № 355/697/19
Провадження № 2-о/355/35/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області про встановлення факту перебування в місцях примусового утримання.

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, мотивуючи її тим, що вона є інвалідом 1 групи та отримує пенсію по інвалідності, користується пільгами «дитини війни». Вважає, що має право на пільги, встановлені для жертв нацистських переслідувань, так як 15.09.1941 року с. Ядлівка (з 1945 року с. Перемога Баришівського району Київської області) , в якому народилась заявниця було окуповане німецько-фашистськими загарбниками. В 1943 році ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю та іншими односельцями була направлена до фільтраційного концентраційного табору для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області з метою подальшого етапування ешалонами в місця примусового працевлаштування, проте 24.09.1943 року їх визволено військами Червоної армії. Заявниця звернулась до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання їй статусу «жертви нацистських переслідувань» та видачу відповідного посвідчення. Однак їй повідомлено про те, що для присвоєння вказаного статуту їй необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту перебування в місцях примусового утримання. В поданій заяві просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 в 1943 року перебувала в місцях примусового утримання - фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подану заяву та пояснила суду, що в 1943 році ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю та іншими односельцями була направлена до фільтраційного концентраційного табору для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області з метою подальшого етапування ешалонами в місця примусового працевлаштування, проте 24.09.1943 року їх визволено військами Червоної армії. Встановлення даного факту необхідне їй для набуття статусу «жертви нацистських переслідувань». Просила суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від начальника управління надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника заінтересованої особи.

Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованим і таким, що підлягають до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини із яких вбачається, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перемога Баришівського району Київської області.

Згідно довідки Броварського краєзнавчого музею № 926 від 09.01.2019 року, яка видана заявниці про те, що вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в 1943 році перебувала в фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари, який представляв собою пустир обнесений колючим дротом (територія колишньої дитячої трудової колонії № 5), знаходились також жінки з дітьми , які пригнані з навколишніх сіл, в тому числі із с. Ядлівка для подальшого етапування ешелонами із залізничної станції м. Бровари в місця примусового працевлаштування.

Відповідно до архівної довідки державного архіву Чернігівської області Чернігівської обласної державної адміністрації № Б-32 від 04.01.2019 року село Ядлівка Новобасанського району Чернігівської області під час німецько - фашистської окупації (з 15.09.1941 року по 24.09.1943 року) було повністю спалене, більшість мешканців села вивезено до Німеччини , деякі відправлені до Броварського табору , родини з маленькими дітьми до Вінницької та Кам`янець-Подільської областей. Село Ядлівка (нині село Перемога) окуповане німецько-фашистськими загарбниками 15.09.1941 року, у німецьке рабство вигнано 1389 чоловік, знищено німецько-фашистськими загарбниками 148 чоловік , село спалено повністю, визволено частинами Червоної армії 24.09.1943 року, відомостей про мешканців села Ядлівка, відправлених до Броварського табору в документах архіву немає.

18.01.2019 року заявниця звернулась до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання статусу жертви нацистських переслідувань . Листом від 21.01.2019 року за № 12-25/319 Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області надано відповідь в якій вказано, що оскільки заявником не було надано документів, які б підтвердили факт нацистських переслідувань та факт про період перебування в місцях примусового тримання, то Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області не має правових підстав для видачі посвідчення жертви нацистських переслідувань.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що в 1943 році с. Ядлівка (теперішня назва с. Перемога) було спалено. У серпні 1943 року всіх з села зібрали та привезли до Броварського табору, в якому вона познайомилась із заявницею ОСОБА_1 .. Перебували там до визволення їх частинами Червоної армії у 1943 році. Надала суду підтверджуючі документи про перебування її в 1943 року в місцях примусового утримання - фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що в 1943 році с. Ядлівка (теперішня назва с. Перемога) було спалено. У серпні 1943 року всіх з села зібрали та привезли до Броварського табору, в якому була і заявниця ОСОБА_1 .. Перебували там декілька місяців до визволення частинами Червоної армії у 1943 році. Надав суду підтверджуючі документи про перебування його в 1943 року в місцях примусового утримання - фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим наданим доказам.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» жертви нацистських переслідувань - особи, які в роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни постраждали від нацистських переслідувань з мотивів політичного, національного і релігійного характеру, ворожого ставлення до націонал-соціалізму; нацистські переслідування - злочинне позбавлення Німеччиною в роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни волі мирного населення на тимчасово окупованій території України або за її межами шляхом ув`язнення його у концентраційних таборах, гетто, інших місцях примусового тримання, а також насильне вивезення мирного населення на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих ними інших держав; концентраційний табір - місце превентивного ув`язнення людей з мотивів політичного, національного та релігійного характеру за рішенням державної таємної поліції - гестапо, без слідства і суду, без встановлення терміну, з особливо жорстоким режимом тримання (ізоляції), і з метою поступового знищення в`язнів непосильною каторжною працею, голодом, екзекуціями, тортурами, вбивствами і стратами, підпорядковане інспекції концентраційних таборів ОСОБА_3 з характерними ознаками.

У вищевказаному Законі міститься класифікація місць примусового ув`язнення: концентраційний табір, гетто, інші місця примусового ув`язнення та примусових робіт: виправно-трудовий табір, табір примусової праці для осіб єврейської національності; табори знищення, гестапівські тюрми; медичні та дитячі заклади, в яких насильно утримувалися особи - донори, особи, над якими проводилися злочинні медичні експерименти, та особи, відібрані для онімечування, табори для заручників, пересувні загони (команди) з числа мирного населення, карантинні інфекційні табори, табори для членів сімей офіцерів.

Згідно даного Закону, особами, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, є: колишні в`язні концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та місць примусових робіт у роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни;особи, які були насильно вивезені з території колишнього Союзу РСР на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих ними інших держав;діти, які народилися в місцях примусового тримання їх батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт; діти партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв`язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням.

Статтею 6-1 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, надаються певні пільги.

З поданих до суду доказів та наданими показами свідків, бачається, що заявниця перебував в концентраційному таборі та місцях примусових робіт у роки Другої світової війни в 1943 році. Встановлення факту примусового тримання заявника в концентраційному таборі та місць примусових робіт - має юридичне значення, оскільки, відповідно до Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» має право на пільги та компенсації, передбачені законодавством для даної категорії громадян, але у зв`язку з відсутністю документів, які свідчать про наявність підстав для надання йому статусу жертви нацистських переслідувань, йому відмовлено у видачі посвідчення та оформлення відповідних пільг та надбавки до пенсії.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає встановленим факт, що ОСОБА_1 в 1943 року перебувала в місцях примусового утримання - фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 ;

-копією дубліката ідентифікаційного номера ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ;

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ;

-довідкою Броварського краєзнавчого музею № 926 від 09.01.2019 року, яка видана заявниці про те, що вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в 1943 році перебувала в фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари, який представляв собою пустир обнесений колючим дротом (територія колишньої дитячої трудової колонії № 5), знаходились також жінки з дітьми , які пригнані з навколишніх сіл, в тому числі із с. Ядлівка для подальшого етапування ешелонами із залізничної станції м. Бровари в місця примусового працевлаштування;

-архівною довідкою державного архіву Чернігівської області Чернігівської обласної державної адміністрації № Б-32 від 04.01.2019 року про те, що село Ядлівка Новобасанського району Чернігівської області під час німецько - фашистської окупації (з 15.09.1941 року по 24.09.1943 року) було повністю спалене, більшість мешканців села вивезено до Німеччини , деякі відправлені до Броварського табору , родини з маленькими дітьми до Вінницької та Кам`янець-Подільської областей. Село Ядлівка (нині село Перемога) окуповане німецько-фашистськими загарбниками 15.09.1941 року, у німецьке рабство вигнано 1389 чоловік, знищено німецько-фашистськими загарбниками 148 чоловік , село спалено повністю, визволено частинами Червоної армії 24.09.1943 року, відомостей про мешканців села Ядлівка, відправлених до Броварського табору в документах архіву немає;

-листом Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 21.01.2019 року за № 12-25/319 про те, що оскільки заявником не було надано документів, які б підтвердили факт нацистських переслідувань та факт про період перебування в місцях примусового тримання, то Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області не має правових підстав для видачі посвідчення жертви нацистських переслідувань.

-іншими матеріалами справи.

За даних обставин заява про встановлення факту перебування в місцях примусового утриманняпідлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 259, 263-265, 273, 315 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в 1943 року перебувала в місцях примусового утримання - фільтраційному концентраційному таборі для військовополонених радянських воїнів в м. Бровари Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.07.2019.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко