П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року місто Київ

справа № 753/11839/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/9924/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Колесника О.М. від 15 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк",

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року, посилаючись на те, що державним виконавцем не було доведено факту його умисного ухилення від виконання зобов`язань, що є обов`язковим при встановлення такого обмеження.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати йому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Скаржник зазначає, що факт умисного ухилення від виконання рішення суду не доведений; матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження; заявник має необхідність виїжджати за кордон з метою супроводу батька, який потребує лікування в іншій країні, а тому обмеження може мати вкрай негативні наслідки для члена його родини.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ "Укргазбанк" зазначає, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" - Мартинюк Є.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи відділ повідомлявся належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України неявка його представника не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києвіперебуває зведене виконавче провадження № 56121467 з примусового виконання виконавчого листа № 2-419/11, виданого 7 лютого 2012 року Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 269 005, 68 доларів США та 107 683 грн. 24 коп.; примусового виконання виконавчого листа № 2-506/12, виданого 4 квітня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 139 962, 84 доларів США та 488 598 грн. 34 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян О.Г. та встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до повного виконання зобов`язання по зведеному виконавчому провадженню № 56121467.

У вказаному судовому рішенні судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 своїми діями ухиляється від виконання своїх боргових зобов`язань перед стягувачем ПАТ АБ "Укргазбанк".

Ухвала суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного

захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом із цим суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5 статі 441 ЦПК України).

При цьому слід зауважити, що статі 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. були вчені усі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії по примусовому виконанню рішення суду.

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішень не надходило, а тому висновок суду про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є правильним.

Доводи апеляційної скарги фактично є ідентичними доводам заяви ОСОБА_1 , яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вона є достатньо аргументованою, а тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Також колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в даному випадку зумовлює пришвидшення виконання рішення суду.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суди зобов`язані надавати мотивування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру судового рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, наданих сторонами, а також враховувати положення законодавства, яке існує для викладення та формулювання судових рішень (наприклад, у справах Кuіz Тогуja v. Sраіn, 09 Dесеmbег 1994, § 29, Sеrіеs А3О3-А; Ніggіns аvd Оther v. Frаnсе, 19 Fеbruaгу 1998, § 42).

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 серпня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

В.В. Соколова