Справа № 156/210/19 Головуючий у 1 інстанції: Мушкет О. О.
Провадження № 22-ц/802/716/19 Категорія: 29 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача Сулімова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про стягнення недоплачених щомісячних страхових сум за шкоду заподіяну здоров`ю у зв`язку з втратою працездатності внаслідок виробничої травми за апеляційною скаргою відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 06 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про стягнення недоплачених щомісячних страхових сум за шкоду заподіяну здоров`ю у зв`язку з втратою працездатності внаслідок виробничої травми.

Покликався на те, що він працював на Іваничівському цукровому заводі мотористом-змащувальником 2-го розряду у відділенні по мийці та вапнуванню. 16 вересня 1969 року під час виконання трудових обов`язків здійснюючи змащувальні роботи, він отримав травму обох рук. Причиною нещасного випадку слугувала відсутність надійного огородження від механізмів, що рухалися. Заключенням ЛТЕК в лютому 1976 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності від трудового каліцтва довічно. Адміністрацією підприємства були призначені та виплачувалися суми відшкодування шкоди у зв`язку з втратою працездатності. Наказом № 27 від 06 квітня 1996 року йому було визначено суму відшкодування шкоди в розмірі 63,32 грн за 40% втрати працездатності і з тією сумою відшкодування шкоди його справа в липні 2001 року передана спочатку в Нововолинське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України, а пізніше - у Володимир-Волинське, яке продовжує виплату сум відшкодування шкоди по даний час. Останній перерахунок сум відшкодування шкоди на цукровому заводі був здійснений в квітні 1996 року. 18 лютого 2004 року Відкрите акціонерне товариство «Іваничівський цукровий завод» (далі - ВАТ «Іваничівський цукровий завод») було знято з реєстраційного обліку та ліквідовано без правонаступництва.

Вказує, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 лютого 2018 року йому було визначено щомісячну суму відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року в розмірі 186,92 грн. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області провести перерахунок сум відшкодування шкоди виходячи з нового розміру щомісячних сум відшкодування шкоди. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на його користь недоплачені страхові суми відшкодування шкоди за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2015 року в розмірі 36 481,68 грн та компенсацію через порушення термінів їх виплати в розмірі 19 450,22 грн. Відповідач в травні 2018 року здійснив перерахунок щомісячних сум відшкодування шкоди і з 03 травня 2018 року виплачує їх у встановленому законом розмірі 3 025,08 грн згідно з рішенням суду.

Вказував, що відповідач не здійснив йому доплату щомісячних сум відшкодування шкоди за попередній період, а саме з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року. У вказаний період часу йому виплачувались не перераховані щомісячні суми відшкодування шкоди.

У зв`язку з наведеним позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь недоплачені щомісячні страхові суми за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року в розмірі 33 461,66 грн та компенсацію через порушення термінів їх виплати за вказаний цей період в розмірі 7 697,17 грн.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 06 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на користь ОСОБА_1 недоплачені страхові суми відшкодування шкоди за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року в розмірі 33 461,66 грн та компенсацію через порушення термінів їх виплати в розмірі 7 697,17 грн, а також 2 000 грн витрат за надання правничої допомоги.

Стягнуто з Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в дохід держави 768,40 грн судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі відповідач Нововолинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевий суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки не з`ясував усі обставини у даній справі. Постановою Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 23 травня 2018 року ОСОБА_1 було відкориговано щомісячну страхову виплату з 03 травня 2018 року, тобто коригування виплати було здійснено з дати набрання законної сили рішенням суду. В розрахунку до постанови Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 23 травня 2018 року зазначено, що датою визначення середньомісячної заробітної плати є 01 квітня 2001 року. На підставі викладеного в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області не було підстав з грудня 2015 року по квітень 2018 року здійснювати доплату. Крім того, відсутні також підстави для стягнення компенсації втрати частини доходів з порушенням термінів їх виплати, оскільки відсутня провина Фонду у неправильних виплатах позивачеві щомісячних страхових сум. Фонд соціального страхування своєчасно та у встановлених ВАТ «Іваничівський цукровий завод» розмірах проводив виплати, проводив перерахунок страхових виплат та його провини в невірному призначенні розміру відшкодування шкоди немає, законодавством не передбачений обов`язок Фонду самостійно проводити перегляд призначеної підприємством виплати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що належні до виплати позивачу суми відшкодування не були відкориговані відповідачем з урахуванням відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів на підприємстві, у зв`язку з чим з останнього на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення недоплачені страхові суми відшкодування шкоди в межах трьохрічного строку позовної давності з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року в розмірі 33 461,66 грн, а також 7 697,17 грн компенсації через порушення термінів їх виплати.

З висновками місцевого суду колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з нормами матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працюючи на Іваничівському цукровому заводі мотористом-змащувальником 2-го розряду у відділенні по мийці та вапнуванню, 16 вересня 1969 року під час виконання трудових обов`язків отримав виробничу травму, у зв`язку з чим заключенням ЛТЕК в лютому 1976 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності від трудового каліцтва довічно.

Наказом Іваничівського цукрового заводу № 27 від 06 квітня 1996 року було вирішено щомісячно проводити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 63,20 грн з 20 лютого 1996 року.

18 квітня 2004 року дане підприємство ліквідоване без правонаступництва та відомості про нього виключені з державного реєстру.

01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до прикінцевих положень цього Закону та згідно Порядку передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплату, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 20 квітня 2001 року № 10, підприємства передають справи (документи), які підтверджують право працівника на страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві до Фондів соціального страхування від нещасних випадків, а останні приймають документи на тих працівників, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року.

При цьому, згідно з пунктом 4.9 вказаного Порядку, особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити довідку про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого.

У відповідності до статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 34 зазначеного Закону визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 03 травня 2018 року, ОСОБА_1 визначено щомісячну суму відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року в розмірі 186,92 грн та зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2001 року перерахунок сум відшкодування шкоди виходячи з нового розміру щомісячних сум відшкодування шкоди (а.с.17-24).

Судом першої інстанції також встановлено, що в подальшому постановами ВВД ФССНВ у м. Володимир-Волинський від 23 січня 2015 року № 0304/310/310/10 призначено ОСОБА_1 перераховану щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 550,38 грн, однак з 01 березня 2015 року по 31 грудня 2016 року слід було виплачувати по 1 624,70 грн, щомісячна недоплата становить 1 074,32 грн (а.с.15).

04 грудня 2015 року згідно постанови № 0304/310/310/11 ОСОБА_1 призначено доплату страхової виплати «щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності» в розмірі 36 481,68 грн за грудень 2015 року (а.с.14 зворот).

04 грудня 2015 року постановою № 0304/310/310/12 призначено ОСОБА_1 доплату страхової виплати «щомісячна страхова виплата в разі стійкої втирати професійної працездатності» в розмірі 19 450,22 грн (а.с.14).

04 грудня 2015 року постановою № 0304/310/310/13 продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1 624,70 грн, постановлено виплати проводити з 01 вересня 2015 року безстроково (а.с.13).

Постановою № 0304/310/310/15 від 06 січня 2016 року ОСОБА_1 припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 25 грудня 2015 року (а.с.12).

Постановою № 0304/310/310/16 від 06 січня 2016 року ОСОБА_1 було продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує частину втраченого заробітку в розмірі 550,38 грн згідно рішення суду. Постановлено виплати проводити з 01 грудня 2015 року по 30 грудня 2015 року включно згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України від 25 грудня 2015 року (а.с.11).

Постановою № 0304/310/310/17 від 16 січня 2017 року з 01 січня 2017 року ОСОБА_1 було встановлено новий розмір щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 640 грн. Постановлено виплати проводити з 01 січня 2017 року безстроково (а.с.10).

Постановою № 0304/310/310/18 від 24 березня 2017 року ОСОБА_1 перераховано щомісячну грошову суму в розмірі 791,04 грн. Постановлено виплати проводити з 01 березня 2017 року безстроково (а.с.9). Зазначена виплата проводилась по 31 грудня 2017 року, однак необхідно було виплачувати по 2 008,13 грн, щомісячна недоплата становить 1 217,09 грн.

Постановою від 21 серпня 2017 року № 0321/310/310/19 продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 791,04 грн. Постановлено виплати проводити з 01 серпня 2017 року (а.с.8).

Постановою від 10 січня 2018 року № 0321/310/310/20 призначено ОСОБА_1 перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 1 303,81 грн. Постановлено виплати проводити з 01 січня 2018 року безстроково (а.с.7). Зазначена виплата проводилась по 28 лютого 2018 року, однак необхідно було виплачувати по 2 520,90 грн, щомісячна недоплата становить 1 217,09 грн.

Постановою від 05 березня 2018 року № 0321/310/310/21 призначено ОСОБА_1 перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 1 564,57 грн. Постановлено виплати проводити з 01 березня 2018 року безстроково (а.с.6). Однак виплата мала проводитись у розмірі 2 025,08 грн, недоплата за березень та квітень 2018 року становить 1 460,51 грн.

Постановою від 23 травня 2018 року № 0321/310/310/23 продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 3 025,08 грн. Відкориговану виплату постановлено проводити з 03 травня 2018 року безстроково (а.с.5).

Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаних з виконання ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, що втратили чинність 11 липня 2001 року (далі - Правила), визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров`я складається з виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (пункт 4).

Згідно із пунктом 9 Правил у редакції від 18 липня 1994 року розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров`я. Утрачений заробіток або його частина відповідно до ступеня втрати професійної працездатності виплачується власником у повному розмірі, тобто без урахування розміру пенсії по інвалідності, а також незалежно від одержуваних потерпілим інших видів пенсій, заробітку (доходу) і стипендії. Визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню у бік зменшення не підлягає.

Як було передбачено пунктом 22 Правил у редакціях від 18 липня 1994 року та від 03 жовтня 1997 року, середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров`я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства.

При цьому, пунктами 28, 29 Правил у редакціях від 18 липня 1994 року та від 03 жовтня 1997 року було передбачено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться, зокрема і у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи. Індексація суми відшкодування шкоди провадиться відповідно до чинного законодавства.

З набранням чинності з 01 квітня 2001 року Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди покладається на Фонд.

При цьому, постановою Фонду від 14 квітня 2004 року № 66 визначено, що працівникам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, сплачуються страхові виплати у тому ж розмірі, що встановлено підприємствами на цю дату, і з того часу, коли підприємства передали Фонду документи. Перерахунок розміру щомісячних виплат у разі зростання в попередньому році заробітної плати у галузі національної економіки проводиться з 01 березня наступного року.

Як встановлено місцевим судом, всупереч вимогам пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, яка діяла до набрання чинності вищезгаданим Законом, вищевказані суми відшкодування не були відкориговані з урахуванням відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві: з 01.01.97 - К = 1,21, з 01.01.99 - К=2,28, з 01.01.01 - К=1,07.

Внаслідок цього ОСОБА_1 Фондом було неправильно визначено розмір втраченого внаслідок трудового каліцтва заробітку, а саме 550,38 грн, тобто фактично занижено, замість 1 624,70 грн з 01 березня 2015 року, що потягнуло за собою неправильне нарахування в подальшому Фондом щомісячних сум відшкодування шкоди. За період з грудня 2015 року по 01 січня 2017 року Фонд повинен був виплачувати по 1 624,70 грн щомісяця, однак виплачено по 550,38 грн. За період з 01 січня 2017 року по 01 березня 2017 року Фондом виплачувалось по 640 грн замість 1 624,70 грн щомісячно. За період з 01 березня 2017 року по 01 січня 2018 року Фондом виплачувалось 640 грн замість 2008,13 грн. За період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2018 року Фондом виплачувалось 1 303,81 грн замість 2 520,90 грн. За період з 01 березня 2018 року по 01 травня 2018 року Фондом виплачувалось по 1 564,57 грн замість 3 025,08 грн. Всього за період з 01 грудня 2015 року розмір недонарахованих та невиплачених позивачу щомісячних страхових виплат становить 33 461,66 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з наданого позивачем розрахунку, який ґрунтується на встановлених фактах та відповідних нормах чинного законодавства, за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року (в межах загального строку позовної давності) відповідач недонарахував і, як наслідок, не виплатив позивачеві 33 461,66 грн страхових виплат, порушивши тим самим вимоги статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 33 461,66 грн страхових виплат за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року в межах загального строку позовної давності.

Відповідно до пунктів 3, 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, - щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, яка виплачується за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Правильно встановивши, що періодичні страхові платежі не були нараховані відповідачем у відповідному розмірі і внаслідок цього не виплачені позивачеві у встановлені законом строки, суд першої інстанції з урахуванням положень Закону України «Про компенсацію грошових доходів населення» та пунктів 3, 7 Порядку підставно стягнув із відповідача на користь позивача також 7 697,17 грн компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідачем всупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин, які б свідчили про виконання ним свого обов`язку щодо нарахування і виплати позивачу у повному розмірі належних йому страхових виплат.

Твердження апеляційної скарги про повторність виплати позивачу страхового відшкодування за означений період є голослівними та бездоказовими.

З матеріалів справи та пояснень представника відповідача колегією суддів встановлено, що відсутні судові рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року страхових платежів у передбаченому Законом розмірі. В свою чергу представник позивача не заперечував, що за вказаний період ОСОБА_1 щомісячно виплачувались страхові суми у 2015-2016 роках 550,38 грн, 2017 році - 791,04 грн, в 2018 році 1 303,81 грн та 1 564,57 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 06 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: