У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

25.07.2019 Справа №607/14696/19

місто Тернопіль

суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Просив встановити факт належності правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1996 року, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1996 року, відповідно до якого власником ј частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , та заповіту ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 01 березня 2016 року за реєстровим № 4-417.

Ухвалою судді від 21 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючому документу залишено без руху, надано заявнику строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків заяви, оскільки, всупереч вимогам ст.ст. 42, 318 ЦПК України, ОСОБА_1 в заяві не зазначив заявника та заінтересовану особу, а замість них вказав позивача та відповідача, не зазначив мети встановлення, факту, що має юридичне значення.

23 липня 2019 року, на виконання вказаної вище ухвали суду про усунення недоліків, ОСОБА_1 подав до суду заяву про їх виправлення. У заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин (в новій редакції) просив: встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1996 року, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1996 року, записаний у реєстрову книгу за № 17767, відповідно до якого на праві спільної сумісної власності, власником частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ; встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його матір`ю у зв`язку з помилками в документах, допущеними при написанні прізвища матері.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункти 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства

Відповідно до роз`яснень, які містяться у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі частини 2 статті 122 Цивільного процесуального кодексу України, а коли справу вже відкрито - закриває провадження.

Метою свого звернення до суду заявник ОСОБА_1 вказує неможливість оформити свої права на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Із долученого до матеріалів заяви свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 25 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_3 , якій заявник просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Як слідує із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 250/02-31 від 21 січня 2019 року, винесеної державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частику квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з розбіжністю у прізвищі у правовстановлюючому документі на квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтві про смерть ОСОБА_3 .

Таким чином, підставою звернення ОСОБА_1 до суду є захист спадкових шляхом успадкування майна - квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відтак, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте, чинним ЦК України не передбачено захист цивільних прав та інтересів померлої особи, оскільки правоздатність такої особи припинена.

Таким чином, суд не вправі вирішувати питання про права ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , цивільна процесуальна правоздатність якої припинена у зв`язку зі смертю.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що у цій частині виниклих правовідносинах має спір про право.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, зваживши на те, що заявник просить встановити факт належності правовстановлюючого документа померлій особі, є підстави для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська