КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою, в якій просив: зупинити виконавче провадження № 53231588; визнати виконавчий лист № 752/19032/15-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 05.01.2017 року, таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви заявник обгрунтовував тим, що 13.01.2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушиним А.М. було відкрито виконавче провадження № 53231588 з примусового виконання виконавчого листа № 752/19032/15-ц, виданого 05.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, на думку заявника, вказаний виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наявність наступних обставин в їх сукупності:

- виконавчий лист не містить ані дати прийняття рішення, ані найменування суду, який ухвалив рішення;

- резолютивна частина рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2016 року не відповідає резолютивній частині, яка зазначена у виконавчому листі;

- виконавчий лист не відповідає формі, яка була визначена чинним законодавством України на момент його видачі;

- в порушення вимог п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому листі не зазначено строку його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року у задоволенні заяви відмовлено (т. 2, а.с. 169-171).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, оскаржувана ухвала містить посилання на положення ст. 432 ЦПК України в новій редакції, в той час як заява, подана 10.02.2017 року, була обґрунтована положеннями ст. 369 ЦПК України та іншими нормативно-правовими актами, що діяли на момент її подання.

При цьому, заявник зазначає, що, в порушення процесуальних строків, його заява розглядалася судом першої інстанції 2 роки замість 10 днів, як це чітко передбачено вимогами ЦПК України (т. 2, а.с. 177-179).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 199, 200).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.06.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду (т. 2, а.с. 202).

У судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини свої неявки в судове засідання суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2016 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 640,00 грн. щомісяця, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2016 року вищенаведене рішення Голосіївського районного суду м. Києва 08.06.2016 року було скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва 05.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 752/19032/15-ц.

При цьому, постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина А.М. від 13.01.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53231588 з примусового виконання виконавчого листа № 752/19032/15-ц, виданого 05.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з заявою, заявник, як на підставу для її задоволення вказував, що вищенаведений виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню, через невідповідність його форми та змісту тим вимогам законодавства, які були чинними на момент його видачі.

Так, у відповідності до положень ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, як роз`яснено в Узагальненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутністьпроцедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність обов`язку щодо сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання на неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, матеріали справи не містять.

Крім того, в розумінні положень ст. 432 ЦПК України, зазначені заявником обставини щодо невідповідності виконавчого листа вимогам до виконавчого документа, передбачених чинним законодавством України на момент його видачі, не є підставами для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, встановивши, як відсутність жодного підтвердження того, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням рішення, так і відсутність інших передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Посилання заявника на те, що оскаржувана ухвала містить посилання на положення ст. 432 ЦПК України в новій редакції кодексу, в той час як заява була обґрунтована положеннями ст. 369 ЦПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року, колегія суддів відхиляє, адже у відповідності до Перехідних положень ЦПК України в редакції з 15.12.2017 року розгляд заяв, поданих до набрання чинності цієї редакції кодексу, здійснюється за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом строків розгляду заяви суд апеляційної інстанції оцінює критично, адже, в розумінні положень ст.ст. 376-378 ЦПК України, вказані обставини не є підставою для скасування та/або зміни судового рішення.

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська