№ провадження 2/646/588/2019
Справа № 646/6703/18
У Х В А Л А

15.08.2019 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Ушакової Г.В.,

представника позивача Мельник О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Відповідач завернувся до суду з заявою про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з професійною правовою допомогою у розмірі 10555 гривень, на проведення експертизи 9147 гривень, поштові витрати 155 гривень, витрат на проїзд в судові засідання у сумі 1910 гривень та компенсації за відрив від звичайних занять 3000 гривень, посилаючись на те, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 р. позов ОСОБА_2 до нього про стягнення 63758,75 гривень залишено без розгляду у зв`язку з поданням позову представником, який не мав повноважень, що свідчить про необґрунтовані дії позивача.

В судовому засіданні відповідач заяву підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у неї.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, посилаючись на безпідставність вимог. Зазначив, що відповідачем не підтверджуються обставини надання йому адвокатом правової допомоги саме за даною справою, оскільки договір про надання правової допомоги від 27.06.2018 р., укладений між відповідачем та адвокатом Ракитянською К.В., не містить посилань про надання правової допомоги саме по справі №646/6703/18. Крім того, наданий ордер не є належним доказом отримання правничої допомоги, оскільки у ньому не зазначено, кому саме надається ця правнича допомога, у якій саме справі та з приводу чого. Так само висновок експерта не містить посилання, в межах якої цивільної або іншої справи, з якою метою були проведені дослідження, а понесені витрати за проведення експертизи не підтверджуються матеріалами справи. Витрати сторін, що пов`язані з явкою до суду, відповідно до приписів ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Але позов залишено без розгляду, судове рішення у справі не ухвалено ні на користь позивача, ні на користь відповідача. Пред`явлення саме по собі позову не може свідчити про необґрунтованість дій позивача при залишенні позову без розгляду у зв`язку з поданням його від імені позивача особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Заслухавши відповідача, представника позивача, перевіривши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

26.09.2018 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати обладнання.

Ухвалою суду від 20.05.2019 р. позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Але вимоги відповідача про стягнення поштових витрат, витрат на проїзд в судові засідання, компенсації за відрив від звичайних занять не є судовими витратами, які передбачені ст. 133 ЦПК України, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з професійною правовою допомогою та проведення експертизи, суд виходить з наступного.

Договір про надання правової допомоги укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 27.06.2018 р., тобто до звернення позивача ОСОБА_2 26.09.2018 р. до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати обладнання.

Вище наданий договір від 27.06.2018 р., а також акти приймання-передачі наданих послуг за зазначеним договором про надання правової допомоги від 29.06.2018 р., 20.07.2018 р., 15.03.2019 р., 17.05.2019 р. та платіжні доручення про переказ власних коштів не підтверджують надання правничої допомоги відповідачу захисником Ракитянською К.В. саме у даній цивільній справі, а тому відсутні правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання правничої допомоги.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У п. 38 постанови Пленуму ВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.07.2019 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди.

Тобто, залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, а повторне звернення до суду є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

В зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені. Відповідач обґрунтовує свою заяву лише пред`явленням позову особою, яка не мала повноважень на ведення справи, що не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача про стягнення витрат на проведення експертизи, а тому у задоволенні заяви про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справ, необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 142 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного її тексту.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 20.08.2019 р.

Суддя : Т.М. Янцовська