Справа № 473/2660/19
РІШЕННЯ

іменем України

"31" липня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі судового засідання - Радєвій Н.В.

за участю прокурора - Мазуренко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Вознесенська і застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2660/19 за позовною заявою Керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 року Керівник Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прибужанівської сільської ради звернувся до суду із даним позовом в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 повернути Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області самовільно зайняту земельну ділянку площею 40,0 га., вартістю 341770 грн. 89 коп., що розташована у межах території Прибужанівської об`єднаної територіальної громади (Новосілківська сільська рада) Вознесенського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог керівник Вознесенської місцевої прокуратури посилався на те, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства 26.03.2019 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Еланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенськ ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області Бондарем Р.О. було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення статті 211 ЗК України самовільно зайняв вказану земельну ділянку та використовує її під вирощування озимої пшениці.

Представник позивача зазначає, що вина відповідача ОСОБА_1 підтверджена постановою посадової особи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області від 27.03.2019 року та від 30.05.2019 року, якими він притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП (Самовільне зайняття земельної ділянки), ст. 188-5 КУпАП (невиконання вимог посадової особи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області), спричинені збитки завдані внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в добровільному порядку відшкодовано, прокурор просив позов задовольнити.

В подальшому 10.10.2019 року позовні вимоги було уточнено, додано звіт про експертну грошову оціночну вартість самовільно зайнятої земельної ділянки площею 40,0 гащо розташована у межах території Прибужанівської об`єднаної територіальної громади (Новосілківська сільська рада) Вознесенського району Миколаївської області, вартість становить 1591377 грн., додано платіжне доручення від 10.10.2019 року про сплату судового збору 18745 грн.

В судовому засіданні прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Мазуренко Н.А. підтримала позовні вимоги, заявлені в інтересах держави та зазначила, що позов поданий в інтересах держави, оскільки самовільне використання відповідачем ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що перебуває у комунальній власності грубо порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних ресурсів, що унеможливлює реалізацію державної політики по забезпеченню дотримання єдиного порядку набуття прав власності, права користування земельною ділянкою, а також охорони, відтворення та сталого використання земельних ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, що відповідає статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, прокурором у позовній заяві звернено увагу на те, що підставою для самостійного звернення з позовом є те, що Прибужанівська сільська рада Вознесенського району неналежним чином виконує свої повноваження щодо усунення порушення закону шляхом пред`явлення позову до суду з обґрунтуванням, що у бюджеті сільської ради відсутні кошти на оплату судового збору.

Представник позивача - Прибужанівської сільської ради Вознесенського району - в судове засідання не з`явився, в заяві просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області - в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначає, що прийняте рішення по справі не буде впливати на його права та обов`язки, оскільки він як центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення, а спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності Прибужанівської сільської ради Вознесенського району.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Згідно частини другої статті 4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У частині четвертій цієї статті Закону України зазначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Таким чином, прокурор в позовній заяві обґрунтував, необхідність захисту реальних державних інтересів та зазначив передбачені ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

У даній справі прокурор при зверненні з позовом до суду наявність «інтересів держави» обґрунтував порушенням права держави у сфері земельних правовідносин. Так, в позові зазначено, що самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки у межах Прибужанівської сільської ради Вознесенського району грубо порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних ресурсів, оскільки унеможливлює реалізацію державної політики по забезпеченню дотримання єдиного порядку набуття права власності, права користування земельною ділянкою, а також охорони, відтворення та сталого використання земельних ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Крім того, чинне законодавство взагалі не передбачає користування земельною ділянкою без встановлених правових підстав.

Судовою практикою Верховного Суду України зокрема у постановах від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2510ц15), від 05 жовтня 2016 року (справа № 916/21І9/15), від 29 червня 2016 року (справа №6-1376ц16) визначено з огляду на прецеденту практику ЄСПЛ про застосування ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що «суспільним» «публічним» інтересом звернення прокурора з вимогою про витребування земельної ділянки є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. При цьому, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а самовільне використання без рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування земельної ділянки, такому суспільному інтересу не відповідає.

За таких обставин, з урахуванням предмету спору, прокурором належним чином обґрунтована наявність порушень інтересів держави.

Крім того, звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі власника спірної земельної ділянки - Прибужанівської сільської ради Вознесенського району також було обґрунтовано прокурором наступним.

При зверненні до суду прокурором зазначено, що орган, який уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах - Прибужанівська сільська рада Вознесенського району, не належним чином здійснює захист інтересів держави.

Так, будь-які дії, спрямовані на відновлення порушених інтересів держави у сфері відновлення законності у розпорядженні землями комунальної власності, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідними позовами, не вчиняються.

Більш того, навіть повідомлення прокурором щодо наявності виявленого порушення земельного законодавства відповідачем ОСОБА_1 не спонукали вказаний орган здійснювати свої функції щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, сільська рада повідомила, що в бюджеті ради не передбачено коштів на сплату судового збору.

На підтвердження таких тверджень прокурором, надано звернення прокуратури до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району та відповіді на них.

Отже, у позовній заяві прокурором визначено орган, який уповноважений державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах та підтверджено нездійснення цим органом захисту інтересів держави, що, в свою чергу, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» відноситься до «виключних випадків», які передбачають повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави в суді.

Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.

Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

В силу приписів статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до змісту цієї норми закону право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування

В силу положень ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, ст.126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Стаття 391 ЦК України передбачає право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства 26.03.2019 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Еланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенськ ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області Бондарем Р.О. було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення статті 211 ЗК України самовільно зайняв земельну ділянку площею 40,0 га (частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 59,539га), що розташована в межах Прибужанівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району (Новосілківська сільська рада) та використовує її під вирощування озимої пшениці (а.с. 13-16). В цей же день цією посадовою особою було винесено припис усунути порушення (а.с. 25-26).

Вина відповідача ОСОБА_1 підтверджена постановами посадової особи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області від 27.03.2019 року (а.с. 19-22) та від 30.05.2019 року (а.с. 31-34), якими він притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП (Самовільне зайняття земельної ділянки), ст. 188-5 КУпАП (невиконання вимог посадової особи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області), спричинені збитки завдані внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в добровільному порядку відшкодовано.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 достовірно знаючи про відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, всупереч вимогам ст.ст. 116-126 ЗК України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності будь-якого правочину щодо земельних ділянок, вчинив самовільне зайняття спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, шляхом її обробки та засіванням озимою пшеницею.

З урахуванням викладеного самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власникам землі. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду, а оскільки спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення відноситься до земель комунальної власності, то вона підлягає поверненню у власність об`єднаній територіальній громаді в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1921 грн.

Керуючись ст. ст. 4-5,11-13,76-83, 89, 258 - 260, 264-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - задовольнити.

ОСОБА_1 повернути Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області самовільно зайняту земельну ділянку площею 40,0 га., що розташована у межах території Прибужанівської об`єднаної територіальної громади та території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 59,539 га).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судовий збір у розмірі 1921 ( тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: Вознесенська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, місце знаходження: Миколаївська область, м. Вознесенськ, пров. Костенка № 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2019 року.

Суддя Висоцька Г.А.