ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 липня 2019 року

м. Харків

справа № 641/7612/16-ц

провадження № 22-з/818/257/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_1 про виділ житлових приміщень в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, уточненою ухвалою цього ж суду від 23 січня 2019 року про виправлення описки, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Перерозподілено частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 71/100 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 29/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Виділено в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спільну сумісну власність 71/100 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та літ 1-4 площею 13,2 кв. м.; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв. м.; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м.; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м.; житлові кімнати літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; підсобні приміщення літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі № 6, № 9, № 10. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на ці житлові кімнати та надвірні споруди.

Припинено право спільної часткової власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Виділено в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв. м. Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м.; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м. Границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором в додатку № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 9 977 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судові витрати в загальному розмірі 7 343 грн. 62 коп.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року абзац десятий резолютивної частини постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року викладено в такій редакції:

«Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м. на відстані 2,00 метри від житлового будинку літ. «Е-1»; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м.».

14 травня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, яка ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року залишена без розгляду.

12 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.

Заява про роз`яснення рішення мотивована тим, що частки співвласників домоволодіння за вказаною адрескою були перерозподілені постановою суду апеляційної інстанції, у в`язку з чим ОСОБА_1 позбавлено права власності на половину нерухомого майна.

Зазначає, що в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 641/6918/15 (провадження № 2/641/580/2016) про виселення ОСОБА_1 , про що суду апеляційної інстанції було відомо. На даний час ОСОБА_2 перешкоджає користуватись приміщеннями та речами, які залишились в належній ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частині будонковолодіння АДРЕСА_1 після ухваленого 18 травня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова рішення про виселення ОСОБА_1 .

При цьому, за рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено огорожі № 6, № 9 та № 10. Для встановлення огорожі № 10 Чеховими використано дитячу гойдалку та турнік родини ОСОБА_6 . Однак питання щодо компенсації за знесення та відбудову гойдалки та турніка судом апеляційної інстанції не вирішено.

Судом апеляційної інстанції визначено, що границя між земельними ділянками співвласників будинковолодіння проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1». Однак, незрозумілим є висновок суду, чи кут житлового будинку літ. «Е-1». це шлакоблок та цегла, з якого було побудовано будинок літ. «Е-1»; чи пінопласт та каміння, що доліпив ОСОБА_2 .

Також зазначено, що відрізок довжиною 5,51 м. від стіни прибудови літ. «а» до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1», пролягає по вимощенню, що судом апеляційної інстанції також не було взято до уваги та не вирішено питання про компенсацію за вимощення.

Крім того зазначає, що суд апеляційної інстанції вказав, що границя між земельними ділянками співвласників проходить до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13, 82 м. на відстані 2,00 м. від житлового будинку літ. «Е-1», однак така лінія проходить крізь сарай, який використовується родиною ОСОБА_6 з 2012 року. Питання щодо компенсації за знесення та відбудову сараю, зберігання речей на час робіт судом апеляційної інстанції також не вирішено.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні з таких підстав.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Із змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що роз`яснення судового рішення - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Як правило, роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог.

При цьому особи, які ініціювали роз`яснення, у відповідній заяві мають вказати: що саме у резолютивній частині судового рішення є незрозумілим; варіанти тлумачення судового рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини судового рішення може вплинути на ефективність його виконання.

Поряд з резолютивною частиною судового рішення може бути роз`яснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини. Тобто, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, за змістом статті 271 ЦПК України та з урахуванням наведених роз`яснень, які містяться в зазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, роз`яснення судового рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів судового рішення, розуміння яких викликає труднощі та які підлягають виконанню.

Постанова Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, резолютивна частина викладена чітко, доступно і не є суперечливою.

Зміст заяви про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично просить вирішити питання про спосіб виконання рішення.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що відповідно до наявних в матеріалах справи технічних паспортах вздовж існуючої границі між земельними ділянками сторін на час проведення експертиза та судового розгляду відсутні будь-які будівлі (у тому числі сарай), які б заважали перенесенню границі. Відповідно до схеми, наданої експертом, також відсутні будь - які будівлі розташовані вздовж спірної межі (арк. 24 Додаток № 2 до експертизи).

Крім того, ОСОБА_1 та її представники при викладенні заперечень проти судової експертизи та під час допиту експерта в судовому засіданні, не зазначали про наявність будь-яких будівель чи майна, яке б перешкоджало перенесенню паркану, так само про обставини перешкоджання виконання рішення суду не було викладено у відзиві на апеляційну скаргу. Від ОСОБА_1 та її представників будь-яких зауважень з цього приводу до висновку експертизи не надходило.

01 липня 2018 року, після проведення експертом огляду домоволодіння та після складення висновку судової будівельно - технічної експертизи, ОСОБА_2 було виявлено будівництво родиною ОСОБА_6 на їх земельній ділянці впритул до існуючого паркану самовільно без дозволу співвласників Чехових збудованого сараю, про що 02 липня 2018 року було повідомлено до Комінтернівську районному суду м. Харкова в заяві про забезпечення позову з проханням заборонити родині ОСОБА_6 проводити будь-які будівельні роботи на власній території. До заяви було додано фотознімки будуючого сараю та будівельних матеріалів на території ОСОБА_6 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року заборонено ОСОБА_1 вчиняти певні дії у вигляді будівництва нових будівель або реконструкцію вже існуючих будівель на території спірного домоволодіння. Проте станом на даний час сарай вже побудовано.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова