Справа № 128/1712/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером ОСОБА_7, до Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області померла її баба ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 1997 року та зареєстрованого 12 червня 1997 року за № 84. Однак, вказаний сертифікат було видано вже після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 .

Також позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 були її діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а вона є спадкоємицею за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_6 , який також є сином спадкодавиці, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 грудня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, - своїм дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Даний заповіт був посвідчений 07 грудня 1994 року секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області Шинкарук та зареєстрований в реєстрі за № 26.

Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 були діти померлої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину прийняла донька померлої ОСОБА_4 , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Заяву про відмову від прийняття спадщини подав син померлої - ОСОБА_5 .

Проте, свої спадкові права на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_3 , спадкоємиця за заповітом ОСОБА_4 за життя не оформила.

В позові позивач також зазначає, що у неї не збереглося свідоцтво про народження та про шлюб ОСОБА_4 , а тому доказів її родинних відносин з матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неї немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла її тітка ОСОБА_4 , 1924 року народження. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить і право на земельну частку (пай), що належало померлій ОСОБА_3 , яке спадкоємиця ОСОБА_4 успадкувала, але за життя не оформила своїх спадкових прав.

10 липня 2002 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, - ОСОБА_1 . Даний заповіт був посвідчений 10 липня 2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8343.

Таким чином, позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Крім того, вона також є спадкоємицею по праву представлення після смерті тітки ОСОБА_4 , оскільки її рідний батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до смерті спадкодавиці, і був рідним братом ОСОБА_4 Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а також інші спадкоємці за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 , крім позивача, відсутні, так як тітка була одинокою і не мала чоловіка та дітей.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 позивач фактично прийняла, так як на момент її смерті проживала з нею постійно за однією адресою: АДРЕСА_1 , що згідно норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України свідчить про фактичне прийняття нею спадщини. Однак, зареєстрована тітка була за іншою адресою, а тому без звернення з даним позовом до суду позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 , 1924 року народження, постійно проживала з нею разом за однієюадресою в АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 10 липня 2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М. і зареєстрований в реєстрі за № 8343, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 1997 року та зареєстрованого 12 червня 1997 року за № 84.

В підготовче засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно з ордером ОСОБА_7 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачем та не стягувати їх з відповідача, а представник відповідача - сільський голова Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги сільська рада визнає, погоджується на ухвалення рішення з підготовчого засідання.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.02.1997 (а.с. 9).

ОСОБА_3 на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 243, виданою виконавчим комітетом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06.05.2019 (а.с. 35), та копією виписки з погосподарських книг Побережненської сілської ради Вінницького району Вінницької області по адресі: АДРЕСА_2 (а.с. 39-42).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 1997 року і зареєстрованого 12 червня 1997 року за № 84, що підтверджується його копією (а.с. 21).

07 грудня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, своїм дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Даний заповіт був посвідчений 07 грудня 1994 року секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області Шинкарук та зареєстрований в реєстрі за № 26, що підтверджується його копією (а.с. 11).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_4 , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Заяву про відмову від прийняття спадщини подав син померлої ОСОБА_5 . Проте, свої спадкові права на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_3 , спадкоємиця за заповітом ОСОБА_4 не оформляла. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи № 343/1997 (а.с. 72-80).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.08.2007 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої також увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 1997 року та зареєстрованого 12 червня 1997 року за № 84, яке успадкувала ОСОБА_4 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак не оформила за життя своїх спадкових прав на нього.

10 липня 2002 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, - ОСОБА_1 . Даний заповіт був посвідчений 10 липня 2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8343, що підтверджується його копією (а.с. 12).

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 фактично прийняла, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 проживала з нею постійно за однією адресою, за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 27.03.1997 (а.с. 19-20); довідками № 02-23/151, 02-23/152, 02-23/153, виданими виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 24.04.2019 (а.с. 32, 33, 34), та актом від 24 квітня 2019 року, затвердженим селищним головою смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області Ковінько О.Г. (а.с. 37).

Однак, оформити свої спадкові права після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї тітки ОСОБА_4 та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на спадкову земельну частку (пай) позивач ОСОБА_1 в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки згідно з постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) № 1030/02-31 від 16.05.2019, у ОСОБА_1 відсутній факт прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та рішення суду щодо встановлення юридичного факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 виданий Вінницькою районною державною адміністрацією 10 червня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 вже після смерті останньої (а.с. 43).

Так, той факт, що за життя ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, підтверджується копією вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 10.06.1997 (а.с. 21); довідкою-випискою з членів КСП «Мрія» Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 376 від 28.08.2017 (а.с. 29); копією архівної довідки Архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 01.07.2018 за № 231/01-29 та додатком до неї - копією розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 22.05.1997 № 256 «Про видачу сертифікатів» (23, 24); копією рішення Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 19 сесії 3 скликання від 04.02.2002 «Про затвердження списків власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай)» (а.с. 27); копією списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), в якому під № 84 значиться ОСОБА_3 (а.с. 27 (зі звороту)-28); викопіюванням з плану землекористування Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 30).

В даний час неможливо виявити запис про народження ОСОБА_4 , 1924 року народження, що підтверджується копією довідки Державного архіву Вінницької області від 22.05.2019 за № 07-1383/7 про відсутність книги реєстрації актових записів про народження громадян по с. Кордишівка, Вороновицького району Вінницького округу Подільської губернії (нині Вінницького району Вінницької області) за 1924 рік (а.с. 13).

В архіві Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області актовий запис про шлюб гр. ОСОБА_4 , 1924 року народження, відсутній, що підтверджується довідкою № 1661-16.4-38, виданою Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 18.07.2019 (а.с. 63).

Той факт, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією заповіту ОСОБА_3 від 07.12.1994, в якому ОСОБА_3 , крім іншого, зазначає, що все своє майно заповідає своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 11); копією спадкової справи № 343/1997, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 дійсно прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 та на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 72-80); виписками з погосподарських книг Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 39-42); довідкою № 376, виданою Побережненською сільською радою Вінницького району Вінницької області 05.07.2019 (а.с. 36), та актом, затвердженим Побережненською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 05.07.2019 (а.с. 61), в яких зазначено, що ОСОБА_3 , 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є рідною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Той факт, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно є рідною племінницею ОСОБА_4 не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_5 від 28.05.1966, з якої вбачається, що батьком ОСОБА_1 записаний ОСОБА_6 (а.с. 16), який є рідним братом по матері ОСОБА_4 , оскільки їхньою матір`ю є ОСОБА_3 , що вбачається з копії архівної довідки Державного архіву Вінницької області № 07-1367/7 від 16.04.2018 (а.с. 14).

Таким чином, ОСОБА_6 також був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_3 , однак помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ще за довго до відкриття спадщини після смерті матері, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 10.04.1994 (а.с. 10).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо

на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Стаття 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначала, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Частиною ч 2 статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з статтею 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину та отримала на певне спадкове майно свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , була її дочка ОСОБА_4 . Єдиною спадкоємицею після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину та бажає оформити свої спадкові права в порядку спадкування за заповітом, є позивач по справі та рідна племінниця останньої - ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини вона проживала разом зі спадкодавицею за однією адресою, здійснювала за нею догляд, а також займалась її похованням після смерті. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , судом не виявлено.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Установлено, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивачу не вдалось, а тому її права підлягають судовому захисту.

Оскільки судом є установленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визнання відповідачем позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

За клопотанням позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по справі.

Керуючись 529, 534, 535, 548, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року); ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1235, 1236, 1261, 1268-1270 ЦК України; ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_7, до Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 , 1924 року народження, постійно проживала разом з нею за однієюадресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 10 липня 2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М., зареєстрований в реєстрі за № 8343, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій ОСОБА_3 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданим 10 червня 1997 року та зареєстрованим 12 червня 1997 року за № 84.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Побережненська сільська рада Вінницького району Вінницької області, місце знаходження: 23256, с. Побережне, вул. Леніна, 1, Вінницького району Вінницької області.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська