ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7054/19 Справа № 210/1470/18 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач-Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

відповідач- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі, (відомості про складення повного тексту судового відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі представника за довіреністю Данилова Т.А. (надалі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регрессу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно якого, позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 21043» н.з. НОМЕР_1 .

В місті Кривий Ріг, 11.10.2017 року по вул.Стрельникова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ 21043» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (надалі Відповідач), та мотоциклом МТ-10 (без номера) під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою суду визнано, що вказане ДТП трапилось внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «ВАЗ 21043» ОСОБА_1 .

Відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 25 503,00 грн., як власнику забезпеченого авто.

Представник позивача зазначив, що у нього виникло право вимоги на компенсацію страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, тому просив суд стягнути з відповідача 12 751 грн. 50 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТР Банк», МФО 300528) суму майнової шкоди в розмірі 12 751 грн. 50 коп. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня п`ятдесят копійок)

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ОТР Банк», МФО 300528) суму судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неправильну оцінку доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що суд не забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів та пояснень, неправильно визначився з виниклими між сторонами правовідносинами та з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до ухвалення помилкового рішення. При цьому, апелянт зазначає, що суд не дослідив письмові пояснення представника відповідача надіслані суду 28.02.2019 року, чим позбавив його права на участь у розгляді справи. Відповідач наголошує на тому, що у поясненнях його представника було звернуто увагу суду першої інстанції на те, що страховий акт №109.01089617-1-1 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів на території України №АК/4616621 від 15.03.2017 у п.14 не містить даних про особу, до якої може бути пред`явлено позов у порядку регресу та підстав для пред`явлення регресних вимог. Вказує, що згідно зазначеного акта кваліфікація страхової події здійснювалася на підставі рахунку-фактури ФОП ОСОБА_4 від 11.12.2017 №8930 та висновку судового експерта Чивчиша О.П. від 24.10.2017 №Д22/10/17, згідно, яким, відповідач не був присутнім при встановленні суми матеріальних збитків, спричинених ДТП та проведення відповідних ремонтних робіт, тому він не погоджується із висновком судового експерта, оскільки всупереч п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів» його не було повідомлено про дату та час проведення процедури огляду автомобіля при автотоварознавчому дослідженні. З наведених підстав апелянт вважає, що висновок експерта ОСОБА_5 . суд не повинен був брати до уваги. Що стосується рахунку-фактири ФОП ОСОБА_4 від 11.12.2017 №8930, яким визначено вартість ремонтних робіт на загальну суму 26 503 грн., то цей рахунок не містить підпису та печатки ФОП, тому не є доказом проведення ремонтних робіт в розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України, оскільки жодним чином не підтверджує їх виконання, а акт виконаних робіт чи акт прийому передачі автомобіля в матеріалах справи відсутні. Також, відповідач, посилаючись на статтю 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказує, що право страховика на 50% компенсацію виплаченого страхового відшкодування виникає у страховика лише в разі здійснення ним страхового відшкодування саме за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, тоді, як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення виплат суми відшкодування в межах завданої відповідачем шкоди під час ДТП, яка мала місце 11.10.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що11 жовтня 2017 року в м. Кривий Ріг, по вул.Стрельникова, буд.13, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ 21043» НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та мотоциклом МТ-10 (без номера) під керуванням ОСОБА_3 (а.с.11).

Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25 жовтня 2017 року винним у скоєні ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до Рахунку-фактури №8930 від 11.12.2017 року, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 26 503,00 грн. (а.с.10).

Матеріали справи містять поліс №АК/4616621 від 15.03.2017, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21043» НОМЕР_1 була застрахована у ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. (а.с.14)

Відповідно до умов договору страхування, враховуючи Рахунок-фактуру № 8930 від 11.12.2017 року, з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн, ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 25 503,00 грн. (а.с.7)

ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» для досудового врегулювання спору було направлено Відповідачу претензію №338/К від 19.12.2017 р. з вимогою сплатити страхове відшкодування, але відповідач не відшкодував її в добровільному порядку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» керувався нормами статей 993 , 1191 ЦК України статтею 27 Закону України «Про страхування» Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» й виходив з того, що в порушення умов полісу за кермом забезпеченого транспортного засобу перебував відповідач - ОСОБА_1 , а не страхувальник - ОСОБА_2 , тому до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за полісом №АК/4616621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.03.2017 року, перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 як особи, відповідальної за завдані збитки в розмірі 12 751,50 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними і обґрунтованими, з наступних підстав.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення повністю відповідає наведеним вище нормам закону.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 13.2 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що суд не забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів та пояснень, неправильно визначився з виниклими між сторонами правовідносинами та з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що суд не дослідив письмові пояснення представника відповідача надіслані суду 28.02.2019 року, чим позбавив його права на участь у розгляді справи, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так з ухвали суду від 14.02.2019 року (а.с.74) вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи до свого провадження дану цивільну справу роз`яснив відповідачу право, порядок та правила подання відзиву на позовну заяву, однак ні відповідач, ні його представник таким правом не скористались, натомість представник відповідача 28.02.2019 року подав суду пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, в яких вказав, що сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог (а.с.76).

Суд, першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення не взяв до уваги пояснення представника відповідача, зазначивши, що чинним ЦПК України не передбачено подання письмової заяви по суті справи у вигляді «пояснень», що порядок надання сторонами пояснень встановлено ст.92 ЦПК України, тобто виключно у вигляді допиту у якості свідка в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача, що висновок експерта ОСОБА_5 . суд не повинен був брати до уваги, що рахунок-фактура ФОП ОСОБА_4 від 11.12.2017 №8930, яким визначено вартість ремонтних робіт на загальну суму 26 503 грн., не є доказом проведення ремонтних робіт в розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України, оскільки жодним чином не підтверджує їх виконання, колегія суддів відхиляє.

Так, при вирішенні спору по суті вимог, суд першої інстанції керувався положеннямист. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де міститься посилання не на розмір збитків, а на розмір виплаченої суми відшкодування, яке належним чином встановлено платіжним дорученням, що міститься в письмових матеріалах справи (а.с. 7).

З платіжного доручення №915225 від 14 грудня 2017 року (а.с.7) видно, що страховик ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на рахунок ФОП ОСОБА_4 перерахував 25 503 грн. страхових виплат (збитки за пошкоджений у ДТП автомобіль Шкода Актавія), належний Криворізькому центральному рудоремонтному заводу згідно Акту №109.01089617-1 від 13.12.2017.

Отже,зазначеним вище платіжним дорученням позивачем доведено здійснення ним страхового відшкодування за заподіяну Криворізькому центральному рудоремонтному заводу шкоду, під час використання забезпеченого страхувальником ОСОБА_2 транспортного засобу «ВАЗ 21043» НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , тому доводи апелянта і у цій частині, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Слід зазначити, що з матеріалів справи видно, що копію позовної заяви з додатками на 43 аркушах відповідач ОСОБА_1 отримав 03 жовтня 2018 року, що підтверджено розпискою (а.с.61), тобто до дня ухвалення оскаржуваного рішення -02 травня 2019 року останній мав достатньо часу для надання доказів на підтвердження своєї позиції щодо незгоди із позовом, зокрема шляхом подачі відзиву на позов, відповідних клопотань, зокрема про призначення експертизи, оскільки він не згоден із висновком судового експерта Чивчиша О.П. №Д22/10/17 від 24.10.2017, витребування доказів - рахунку-фактури ФОП ОСОБА_4 від 11.12.2017 №8930, завіреного належним чином, тощо, однак ОСОБА_1 , маючи представника ОСОБА_6 не скористався наданими йому законом правами, встановленими в статті 43 ЦПК України.

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Оскаржуваним рішенням з ОСОБА_1 на користь ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» стягнуто судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення задоволено частково та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі (а.с.105).

Відповідно п.п.6 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями), судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду складає 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позову, позивачем сплачено 1762 грн. судового збору (а.с.1), тому стягненню з відповідача на користь держави за подачу апеляційної скарги на рішення суду підлягає судовий збір в розмірі 2643 грн., виходячи з розрахунку -1762 грн. х 150%= 2643 грн.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави за подачу апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року судовий збір в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: