ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/2935/18

Провадження № 22-ц/818/2242/19

05 серпня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року (суддя Мельникова І.Д.) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитом спадкодавця.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг звернувся до банку, у зв`язку з чим підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.10.2012 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3990,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 05.10.2012 року становить 5428,52 грн. та складається з: 3990,75 грн. - тіло кредиту, 1,17 грн. заборгованість за відсотками, 1436,60 грн. - заборгованість з комісії та пені. Банк на виконання ч. 2 ст. 1281 ЦК України 28.05.2017 року направив до Другої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 10.07.2017 року від Другої Харківської державної нотаріальної контори отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". 28.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено лист-претензію, згідно якої банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій вчинено не було. Позивач просить стягнути з відповідачів, як спадкоємців боржника, заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2012 року у розмірі 5428,52 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду про недоведеність обставин, якими банк обґрунтовував позовні вимоги є передчасним. Судом не було з`ясовано статус нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані та мешкають відповідачі та за життя був зареєстрований ОСОБА_3 . Крім того, відповідачами по справі не надано доказів того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту.

Своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів прийняття спадщини та одержання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадщину майна достатньою вартістю для задоволення вимог банку.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що відповідно до умов Генеральної угоди № б/н від 05.10.2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 3990,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість становила 5428,52 грн. та складається з: 3990,75 грн. - тіло кредиту, 1,17 грн. заборгованість за відсотками, 1436,60 грн. - заборгованість з комісії та пені.

28.05.2017 року до Другої Харківської державної нотаріальної контори за вихідним № SAMDN1446 ПАТ КБ "ПриватБанк" направлено претензію кредитора у відповідності до вимог ст. 1281 ЦК України.

Другою Харківською державною нотаріальною конторою претензія ПАТ КБ "ПриватБанк" прийнята та зареєстрована 19.06.2017 року за вх. №535/01-16. Претензія зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ до спадкової справи №461.

28.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено лист-претензію, згідно якої банк пред`явив свої вимоги, яка залишилась без уваги.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом, спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів на підтвердження того, що відповідачі прийняли спадщину після ОСОБА_3 позивачем не надано.

Факт реєстрації відповідачів та померлого ОСОБА_3 за однією адресою не може бути доказом їх проживання однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_3 дійсно з 11.12.2002 року був зареєстрований за вказаною вище адресою. Однак доказів на підтвердження того, що місце реєстрації та мешкання було незмінним до часу смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) матеріали справи не містять.

Належність зазначеного майна померлому також не підтверджена.

Жодних клопотань про витребування цих доказів позивачем не заявлялось. Також банком не надано доказів на підтвердження труднощів у їх отриманні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, і дійшов правильного висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволені позовних вимог в порядку ст.1282 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді І.П.Коваленко

А.І.Овсяннікова