Справа № 541/1104/19
Провадження №2/541/728/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань Євдокимової Н. Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, третя особа Українська універсальна біржа, Комунальне підприємство Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, третя особа Українська універсальна біржа, Комунальне підприємство Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації.

Просила визнати дійсним Договір №Н-56 від 24.04.1998 року купівлі продажу житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Українській універсальній біржі 24 квітня 1998 року. Визнати за нею право власності на будинок садибного типу (житловий будинок з господарським спорудами), який розташований по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позов посилалася на те, що 24 квітня 1998 року нею було придбано у ОСОБА_4 жилий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Вказаний правочин було здійснено шляхом укладення договору купівлі- продажу на Українській універсальній біржі від 24.04.2018 року, який не було посвідчено нотаріально, через відсутність відповідної практики на момент здійснення правочину та через її юридичну необізнаність.

Вона виконала всі умови договору, зокрема передала визначену договором суму, а продавець передав їй всі документи на будинок.

Вона проживає у вказаному будинку постійно з квітня 1998 року , здійснює його капітальний та поточний ремонти, несе усі витрати пов`язані з утриманням жилого будинку.

Продавець за договором ОСОБА_5 23 вересня 2008 року уклала шлюб із ОСОБА_6 та після реєстрації вказаного шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а оскільки наразі в неї виникла необхідність узаконити її право власності на вищевказане майно, тому вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на будинок.

Відповідно до ухвали судді від 03 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 43).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила їх задовольнити (а.с. 40).

Представники третіх осіб Української універсальної біржі, Комунального підприємства Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с. 31,39).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

24 квітня 1998 року на Українській універсальній біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі- продажу жилого будинку, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 12). Договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений.

ОСОБА_5 23 вересня 2008 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.09.2008 (а.с. 14).

Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 12 квітня 2019 року №166-Т право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2 зареєстровано в кн. №3 за реєстровим №54 за ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу №Н-56 зареєстрованого УУБ від 24.04.1998 .

Згідно технічного паспорта будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з: «А-1» житловий будинок, «а» прибудова, «Б» сарай, «В» літня кухня, «И» вбиральня ,«Д» сарай - прибудова, «Е» сарай - прибудова, «Ж» сарай, «З» погріб, «И» вбиральня, №1-6 господарські споруди (а.с. 15-19).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності і регулюються Конституцією України, ЦК Української РСР 1963 року, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до положень ст.224 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на момент виникнення цивільних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1 ) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст.47 ЦК Української PCP нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Згідно ст. 47 ЦК Української PCP якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Разом з тим, за положеннями ст.15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції яка була чинною на час укладення договору, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до положень ч. 1 ст.4 ЗУ «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно до положень ст.12 ЗУ «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

Оскільки позивач просила не стягувати з відповідача понесені судові витрати, тому судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України (1963р.), ст. 12 ЗУ Про власність, ст. 383 ЦК України (2004р.), статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 273, 352 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним Договір №Н-56 від 24.04.1998 року купівлі продажу житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Українській універсальній біржі 24 квітня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу (житловий будинок з господарським спорудами), який розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Зуївці Миргородського району Полтавської області, проживає АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Кривий Ріг Дніпропетровської області , зареєстрована АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_3 виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 08.12.2008 року.

Українська універсальна біржа, 36000 м. Полтава вулиця Шевченка ,52 .

Комунальне підприємство Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, 37500 Полтавська область місто Лубни Володимирський майдан,4/1, .

Повне судове рішення складено 26.07.2019 року.

Суддя: В. М. Куцин