Справа № 202/4404/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря - Репіної А.С.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що він фактично проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 05.09.1989 року по 05.07.2007 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що встановлення вищезазначеного юридичного факту необхідно для оформлення документів для приватизації квартири.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 05 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі на 16.07.2019 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що з 1989 року мешкає в квартирі АДРЕСА_2 . Разом з тим, з невідомих причин відмітка в паспорті про реєстрацію була поставлена тільки у 2007 році.

Заінтересовані особи у судове засідання з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час слухання справи.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом та дійсно з самого дитинства та по теперішній час проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання заявника у квартирі АДРЕСА_2 необхідно для оформлення документів для приватизації квартири.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Відповідно до Ордеру на житлове приміщення № 3672 від 25.08.1989 ОСОБА_4 отримала право на зайняття квартири АДРЕСА_2 разом з родиною у складі: її, чоловіка - ОСОБА_5 , двох синів - ОСОБА_1 (заявник) та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно з листів Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 9/4-50 від 06.04.2017 року та Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації № 10/5-839 від 03.04.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 з 05.09.1989 року (внесений до Ф-А матері), по паспорту з 05.07.2007 по теперішній час.(а.с. 9-10).

Відповідно до довідки № 1989 заявник на теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином - ОСОБА_7 (а.с.32).

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Таким чином суд вважає доведеним факт проживання та реєстрації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 05.09.1989 року по 05.07.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 263-265, п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315, 319 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання та реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 05.09.1989 року по 05.07.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мачуський О.М.