Єдиний унікальний номер судової справи № 468/830/14-ц
Провадження № 22-ц/812/1353/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.

при секретарі судового засідання -Біляєвій В.М.,

без участі осіб, які про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження,-

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Муруговим В.В, вступна та резолютивна частина проголошені цього ж дня, повний текст складено 07 червня 2019 року, за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 . про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначав, що у травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року вищезазначене рішення Баштанського районного суду Миколаївської області скасовано, з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнено заборгованість за кредитним договором у сумі 15 535 грн. 08 коп.

На підставі вказаного рішення апеляційного суду, судом першої інстанції видано виконавчий лист №468/830/14-ц від 06 жовтня 2014 року.

В подальшому після перегляду судом касаційної інстанції, рішення апеляційної інстанції було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом перегляду рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено на суму 23320 грн.83 коп.

Вказане рішення ним не оскаржувалося. Баштанським районним судом Миколаївської області 27 березня 2015 року видано виконавчий лист по справі №468/830/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 23320 грн. 83 коп.

Таким чином, по одній і тій справі було видано два виконавчих листа та відкрито два виконавчих провадження.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що виконавчий лист №468/830/14-ц від 06 жовтня 2014 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15535 грн.08 коп. заборгованості за кредитним договором видано на підставі рішення, яке в подальшому скасовано, просив визнати його таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно отримані кошти за вказаним виконавчим документом.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано виконавчий лист №468/830/14-ц, виданий Баштанським районним судом Миколаївської області 06 жовтня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 15535 грн. таким, що не підлягає виконанню повністю.

Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані стягувачем кошти за виконавчим листом №468/830/14-ц, виданим Баштанським районним судом Миколаївської області 06 жовтня 2014 року, в сумі 3497 грн. 33 коп.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції стягувач подав на неї апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи якої вказував, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неповного з`ясування судом обставин справи, що мають значення для вирішення справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а хвалу суду першої інстанції без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

Відповідно до ст. 14 ЦПК України в редакції 2004 року, що була чинною на час ухвалення рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості, ст. 18 ЦПК України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого судом, має розцінюватися, як невід`ємна частина судового розгляду.

Частиною 2 ст.368 ЦПК України, 2004 року та частиною 1 статті 431 ЦПК України, 2017 року встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили видається виконавчий лист, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 29.32. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації №173 від 17.12.2013 року (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого документа) виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення.

Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2-5).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року, рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року, яким у задоволені позову ПАТ «ПриватБанк» було відмовлено скасовано та постановлено нове. З ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 15535 грн. 08 коп. заборгованості за кредитним договором.

На підставі вищезазначеного рішення апеляційного суду, Баштанським районним судом Миколаївської області 06 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» видано 2 виконавчих листи 468/830/14-ц, один про стягнення 15535 грн.08 коп., а інший про стягнення судового збору у розмірі 240 грн.84 коп.( провадження за яким закінчено 18 серпня 2016 року, про що державним виконавцем винесено відповідну постанову) ( а.с.169,170,171).

Отже, районний суд правомірно оформив та видав виконавчий лист, який, крім того, відповідає вимогам, викладеним у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діла на момент видачі виконавчого документа.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції від 26 січня 2015 року відкрито виконавче провадження №46230994 з примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа( а.с.177).

За відсутності у державного виконавця інформації про скасування рішення апеляційної інстанції, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за цим виконавчим листом станом на 26 січня 2015 року, в силу ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час відкриття ВП), у державного виконавця не було.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року, рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року скасовано, а справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року за результатами нового розгляду позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. З ОСОБА_1 стягнено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 23320 грн.83 коп. заборгованості за кредитним договором (а.с. 157-159).

Дане рішення суду сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось.

27 березня 2015 року на виконання вищезазначеного рішення суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист №468/830/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку 23320 грн.83 коп.

12 травня 2015 року постановою державного виконавця відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №47508186.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, заявник вказував, що виконавчий лист №468/830/14-ц від 06 жовтня 2014 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15535 грн.08 коп. заборгованості за кредитним договором видано на підставі рішення, яке в подальшому скасовано.

Частиною ч.2 ст.369 ЦПК України, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем на виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, 2017 р., суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", в редакції чинній на час відкриття ВП№46230994, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу ( посадової особи), на підставі якого виданого виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічні положення містить п.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 05 жовтня 2016 року.

Отже, такі обставини, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з цим, у разі якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження у цьому випадку повинно бути закінчено на підставі зазначеного.

Не можна говорити у даному випадку і про помилковість видачі виконавчого листа, оскільки на час його видачі рішення апеляційного суду було чинним та підлягало виконанню. А відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції визнав даний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України з «інших причин», а саме у зв`язку із скасуванням судового рішення, на підставі якого він був виданий, ще до відкриття виконавчого провадження та початку примусового стягнення за даним виконавчим листом.

З огляду на викладене, такі обставини є власним трактуванням судом положень ст. 432 ЦПК України.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 на виконання рішення по одній і тій же справі за виконавчим листом, виданим 06 жовтня 2014 року на користь стягувача сплачено - 7900 грн.78 коп.; за виконавчим листом, виданим 27 березня 2015 року сплачено 3497 грн.40 коп., з яких 2671 грн.75 коп. на користь стягувача, 875 грн.65 коп. на користь держави.

Всі кошти на виконання рішення суду зараховано на один р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

На час розгляду справи апеляційною інстанцією, виконавче провадження №46230994 з примусового виконання рішення Баштанського районного суду Миколаївської області у справі за №468/830/14-ц за виконавчим листом, виданим 06 жовтня 2014 року постановою державного виконавця від 24 червня 2019 року закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з скасуванням рішення суду.

Враховуючи, що на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року, яке в подальшому була скасовано в касаційному порядку, був виданий виконавчий лист, і який частково виконаний шляхом перерахування коштів виконавчою службою на рахунок стягувача, а також те, що матеріальний обов`язок боржника перед стягувачем по даній цивільній справі існує і дотепер, сторони виконавчого провадження не позбавлені можливості в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27 березня 2015 року, ставити питання про зарахування сплачених боржником коштів за виконавчим листом, виданим 06 жовтня 2014 року в сумі 7900 грн.78 коп. та перерахованих виконавчою службою на рахунок Банку, в рахунок погашення суми, визначеної рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року( виконавчий лист, виданий 27 березня 2015 року) в порядку ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

А тому, посилання суду першої інстанції про можливість повернення сплачених коштів на виконання виконавчого листа від 06 жовтня 2014 року лише шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є безпідставним.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлено судом, але допущено порушення норм процесуального права, ухвала Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України та прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №468/830/14-ц, виданого Баштанським районним судом Миколаївської області 06 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 15535,08 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, сплачених на його виконання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019 року