Житомирський апеляційний суд
Справа №280/31/19 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 61 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 280/31/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Коростишівського РЕМ про припинення дії незаконних документів та відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Пасічним Т.З. в м.Коростишіві Житомирської області

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити дію складених працівниками Коростишівського РЕМ АТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» незаконних документів - акту про порушення ОСОБА_1 ПКЕЕН від 10.01.2017 року № 017326 та протоколу №37 від 31.01.2017 року комісії Коростишівського району електричних мереж АТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» як таких, що істотно порушують її права як користувача електричної енергії та покладають на позивача обов`язок сплатити додаткові кошти за неіснуюче правопорушення, відновити становище, яке існувало до порушення її прав, звільнивши позивача від обов`язку сплатити на користь ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» додаткові кошти за неіснуюче правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 січня 2017 року при перевірці квартири АДРЕСА_1 на дотримання нею як споживачем електроенергії Правил користування електричною енергією для населення, представниками АТ «ЕК «Житомиробленерго»зафіксовано порушення ПКЕЕ та складено акт № 017326, в якому зазначено про самовільне, безоблікове підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, без порушення схеми обліку, у вигляді змонтованої позаоблікової прихованої електричної проводки, яка підключена на ділянці від труб стояка перед приладом обліку. За результатами розгляду цього акта, комісією прийнято рішення про нарахування їй обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на суму 19896,02 грн, про що складено протокол від №37 від 31.01.2017р. Позивач зазначає, що вона не порушувала вказані правила, тому вважає акт та протокол незаконними та такими, що складені відповідачем з метою незаконного стягнення з неї грошових коштів. Підписавши акт, позивач проставила свій підпис про те, що вона з вказаним документом лише ознайомлена, а при підписанні протоколу вказала, що вона з ним не згодна, так як вона не є власницею квартири, право власності не оформлено. Жодного самовільного підключення вона не вчиняла, а електропроводка, яка в акті зазначена як прихована позаоблікова, була підключена не до її електромережі, що не є власністю енергопостачальної компанії, а до електричної проводки суміжної з її квартирою №1 цього ж будинку, змонтованої від електролічильника цієї квартири. Відповідачу не завдано жодної матеріальної шкоди, виявлена електропроводка не була підключена поза приладами обліку будинку. Таким чином вважає, що діями відповідача порушено її права як споживача електричної енергії.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд допустив неповноту при дослідженні доказів наданих позивачем, не дав їм належної оцінки у сукупності з іншими доказами, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що нею обрано вірний спосіб захисту порушених прав споживача, що відповідає положенням ст.ст.15,16 ЦК України. Також посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно провів розгляд справи в порядку спрощеного провадження проігнорувавши наявність в позовній заяві клопотання про допит свідків та про призначення будівельно-технічної експертизи, що передбачає розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому вона була позбавлена можливості надати суду пояснення по суті спору та належним чином захистити свої права.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу представник відповідача не скористався.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. При цьому зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки акт та постанова є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікового використання електричної енергії збитків відповідачу, не створює для споживача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитків і може бути поданий як доказів під час вирішення спору про їх стягнення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2010 №3-166, є власником 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та проживає у квартирі АДРЕСА_4 (а.с.14,15).

29 березня 2016 між сторонами був укладений договір про користування електричною енергією № 059-0112б та на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 б для сплати коштів за використану електричну енергію (а.с.11-13).

10 січня 2017 року при перевірці квартири АДРЕСА_1 на дотримання ОСОБА_1 як споживачем електроенергії Правил користування електричною енергією для населення, представниками АТ «ЕК «Житомиробленерго» зафіксовано порушення п.42 ПКЕЕН та складено акт № 017326, який було підписано позивачем, в якому зазначено про самовільне, безоблікове підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, без порушення схеми обліку, у вигляді змонтованої позаоблікової прихованої електричної проводки, яка підключена на ділянці від труб стояка перед приладом обліку (а.с.8).

31 січня 2017 року комісією, за результатами розгляду цього акта, прийнято рішення про нарахування позивачу обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на суму 19896,02 грн, про що складено протокол від №37 від 31.01.2017р. ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним протоколом та розрахунком про відшкодування збитків на суму 19 896,02 грн., про що свідчить її особистий підпис та зазначення, що позивач не згодна з сумою вказаних збитків (а.с.10).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, оскільки акт та протокол є лише фіксацією порушення позивачем ПКЕЕН, не створює для споживача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитків і може бути поданий як доказ у спорі про їх стягнення, під час розгляду якого суд зобов`язаний дати йому відповідну оцінку. Крім того, позивач з урахуванням положень ст. 76 ЦПК України не надала доказів порушення працівниками Коростишівського РЕМ її прав як користувача електричної енергії під час складання та розгляду акту порушення ПКЕЕН, яке оформлено відповідним протоколом.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Положення ст. 15 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його невизнання, порушення або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади; органів влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Пункт 53 ПКЕЕН передбачає процедуру оформлення актів про порушення, якщо такі допускаються споживачами електричної енергії, порядок визначення енергопостачальником обсягу та вартості необлікованої електричної енергії та передбачає, що у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду.

Таким чином, оскаржуваний акт та протокольне рішення комісії безпосередньо не встановлюють будь-яких обов`язків позивача, а є способом оформлення претензій енергопостачальника до споживача електричної енергії і містять рекомендації сплатити відповідні нарахування, не порушуючи жодних прав та інтересів позивача. В разі відмови від сплати цих донарахувань зі сторони позивача передбачено спосіб захисту інтересів енергопостачальника в судовому порядку (п. 53 ПКЕЕН), тобто право енергопостачальника звертатись із позовом до суду про стягнення таких нарахувань.

Згідно із ст.ст. 76, 89 ЦПК України акти, протоколи є лише документи, що фіксують певну інформацію, їх оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. А тому акт та протокол можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, що виникає у правовідносинах між його учасниками, під час розгляду якого суд зобов`язаний дати йому оцінку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11 та від 06.06.2011 року у справі № 6-4ц11, в ухвалі Верховного Суду України від 07.03.2007, року, ухвалі від 13.07.2011 року у справі № 6-24667св10, постанові Верховного Суду України від 21.05.2011 року у справі 6-20цс11.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що акт та постанова є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікового використання електричної енергії збитків відповідачу, визнання яких незаконними не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Так зазначений акт та протокол можуть бути визнані в якості доказу під час вирішення іншого спору, зокрема при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним документам. Крім того, подача електроенергії у вказану квартиру позивача станом на день розгляду справи не припинена, у зв`язку з чим порушення прав та законних інтересів позивача під час складання та розгляду акту встановлено не було.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені вимог про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача та звільнення її від обов`язку сплати на користь ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» додаткових коштів, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено неправомірності нарахування зазначеної в розрахунку суми збитків та порушення посадовими особами РЕМ прав позивача як споживача електричної енергії.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного провадження є безпідставним, оскільки дана справа не відноситься до категорії спорів, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження і суд, врахувавши характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі дійшов обґрунтованого висновку, що для повного та всебічного встановлення обставин у даній справі обов`язкового проведення судового засідання з повідомлення сторін не вимагається.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий Судді