Єдиний унікальний номер судової справи 473/2481/19
Номер провадження 22-ц/812/1458/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: представника заявника - Баланенко А.С.,

представника заінтересованої особи - Біленького А.Г.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Вознесенської міської ради Миколаївської області ухвалу, яка постановлена Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 10 липня 2019 року, під головуванням судді Висоцької Г.А. в приміщенні цього ж суду о 09 год. 50 хв., у цивільній справі за заявою Вознесенської міської ради Миколаївської області, заінтересовані особи: Управління комунальної власності Вознесенської міської ради Миколаївської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біозар» про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року Вознесенська міська рада Миколаївської області звернулась до суду із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність, заінтересовані особи: Управління комунальної власності Вознесенської міської ради Миколаївської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біозар» (далі - ТОВ «Біозар»).

В обґрунтування заяви зазначено, що на території міста Вознесенськ по вулиці Київській №113, розташований нежитловий об'єкт - комплекс будівель, який складається з адміністративної будівлі, підвалу, 2 сараїв, 2 гаражів, вбиральні, воріт та огорожі.

За інформацією Комунального підприємства «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року право власності на вказаний нежитловий об'єкт не зареєстровано.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2019 року за №169540360 право власності на вказане нерухоме майно також не зареєстровано.

Окрім того, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року, відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ «Біозар» до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, загальною площею 146.7 кв.м, що розташований в місті Вознесенськ Миколаївської області по вулиці Київській №113.

Рішенням державного реєстратора про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна від 15 травня 2017року за №35176275 вищезазначене майно взято на облік як безхазяйне.

В газеті «Новини Вознесенська: день за днем» за №20 від 17 травня 2017 року було опубліковане оголошення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

З дня взяття на облік нерухомої речі сплив один рік, тому, на думку заявника, є підстави для передачі даної нерухомої речі - комплексу будівель, розташованого по вулиці Київській №113 в місті Вознесенськ Миколаївської області, у комунальну власність територіальної громади міста Вознесенськ.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Біозар» - Біленський А.Г. надав до міськрайонного суду заяву, в якій просив залишити без розгляду заяву Вознесенської міської ради Миколаївської області у зв'язку із існуванням спору про право, оскільки товариство вважає себе власником спірного майна, володіє ним, здійснює поточний ремонт та несе витрати по його утриманню.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року заяву Вознесенської міської ради Миколаївської області залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України, у зв'язку із наявністю спору про право.

Залишаючи заяву без розгляду, міськрайонний суд виходив з того, що з приводу обумовленого нерухомого майна наявний спір про право, оскільки ТОВ «Біозар» вважає себе власником вищевказаного майна, спір з даного приводу неодноразово був предметом розгляду у господарських судах, а тому такий спір повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі Вознесенська міська рада Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу міськрайонного суду скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність спору про право недоведена, оскільки ТОВ «Біозар» не надано жодного документу підтверджуючого наявності існуючого спору в судових органах щодо права власності на майно, яке міська рада бажає визнати безхазяйним. Крім того, судами господарської юрисдикції вже відмовлено ТОВ «Біозар» у задоволені позовних вимог до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на незавершене будівництво.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.7 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність.

За правилами ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як убачається з матеріалів справи, Вознесенська міська рада Миколаївської області в порядку окремого провадження звернулась до суду із заявою про передачу безхазяйного майна - комплексу будівель, розташованого по вулиці Київській №113 в місті Вознесенськ Миколаївської області, в комунальну власність територіальної громади міста Вознесенськ (а.с.2-4).

Надаючи до міськрайонного суду заяву про залишення заяви Вознесенської міської ради Миколаївської області без розгляду, заінтересована особа - ТОВ «Біозар» вказувало на наявність спору про право зазначаючи, що товариство також заявляє права на спірне нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що між Вознесенською міською радою Миколаївської області та ТОВ «Біозар» дійсно існував спір про право власності на спірне нерухоме майно, який розглядався в порядку господарського судочинства. Разом з тим постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року, відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ «Біозар» до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на незавершене будівництво (а.с.15-23,73-81).

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено відсутність доказів виникнення у ТОВ «Біозар» права власності на нежитловий об'єкт - комплекс будівель, розташований по вулиці Київській №113 в місті Вознесенськ Миколаївської області.

Будь-яких інших судових рішень про визнання права власності на спірне майно за ТОВ «Біозар» матеріали справи не містять, спір про право власності між вищевказаними сторонами на розгляді не перебуває.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, на даний час відсутній спір про право, оскільки ТОВ «Біозар» не підтвердило свого права щодо спірного майна (протилежного не встановлено), а тому доводи апеляційної скарги, що спір про право відсутній знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Не зважаючи на вказані обставини суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не в повній мірі надав оцінку зібраним у справі доказам та залишив заяву Вознесенської міської ради Миколаївської області без розгляду.

За такого, ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Вознесенської міської ради Миколаївської області - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 21 серпня 2019 року