ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/785/19

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/865/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Єстафіїва О.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач приватне акціонерне товариство "Київстар"

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ільченка О.І. від 03 травня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київстар" про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до приватного акціонерного товариства "Київстар", в якому з посиланням на статті 17, 18, 21 Закону України ''Про захист прав споживачів'', просив: визнати недійсним право відповідача - приватного акціонерного товариства "Київстар" в односторонньому порядку скасувати вибраний ОСОБА_1 у 2014 році тарифний план "Вільний Київстар" та нав`язати йому зовсім не потрібний "Київстар онлайн 3G", застосувавши наслідки його недійсності; повернути стан, який передував скасуванню відповідачем вибраного позивачем у 2014 році тарифного плану ''Вільний Київстар 35'', при якому з рахунку позивача списувалась плата лише в разі фактичного користування послугою; зобов`язати відповідача повернути на рахунок позивача 20 грн. неправомірно списаних коштів та стягнути з приватного акціонерного товариства "Київстар" заподіяну моральну шкоду в розмірі 400 грн. в місяць до повного припинення неправомірної діяльності відповідача. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що у 2014 році ним було обрано запропонований відповідачем тарифний план ''Вільний Київстар 35'', в якому було визначено 200 хвилин дзвінків абонентам Київстар, що влаштовувало позивача. Позивач вказує, що 12.01.2017 року відповідач в односторонньому порядку провів заміну ''безліміту'', який є вдвічі дорожчим. При цьому позивач стверджує, що в лютому 2019 року відповідач в односторонньому порядку змінив тарифний план, порушивши такими діями право позивача обирати кількість необхідних послуг. Спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач примушує його нести витрати, які фактично у позивача відсутні, при цьому у разі необхідності позивач буде позбавлений можливості зателефонувати своїм рідним, що змусить їх хвилюватись за позивача.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.05.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до приватного акціонерного товариства "Київстар" про захист прав споживача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 03.05.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для скасування рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.05.2019 року та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при розгляді вимог заявленого позову по суті не було враховано тих обставин, що в обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 посилався на статтю 21 Закону України ''Про захист прав споживачів". В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача, оскільки мають місце обставини порушення відповідачем волевиявлення позивача стосовно обраного ним тарифного плану. Доводи апеляційної скарги стверджують, що виходячи із фактичних обставин справи та норм статей 17,18, 21 Закону України ''Про захист прав споживача'', вимоги заявленого позову є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач має право на вільний вибір послуги, при цьому забороняється примушувати споживача придбавати продукцію непотрібного йому асортименту, також позивач посилається на несправедливість умов договору про надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в порушення статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідачем було протиправно змінено тарифний план, обраний позивачем у 2014 році. З посиланням на приписи статей 17, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує на законодавчо встановлену заборону в односторонньому порядку змінювати обрані споживачем послуги не на користь споживача. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин статті 215, 698 ЦК України, на підставі яких вимоги заявленого позову підлягають задоволенню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зауважує, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції, крім інших норм права, безпідставно послався також і на положення Закону України "Про телекомунікації". Доводи апеляційної скарги вказують на обґрунтованість вимог заявленого позову, оскільки норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають та не допускають можливості односторонньої зміни надавачем послуг обраної споживачем послуги, а також нав`язування споживачу послуг, які йому не потрібні.

У відзиві на апеляційну скаргу приватне акціонерне товариство "Київстар" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 03.05.2019 року.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.133-136), сторони отримали копії ухвали апеляційного суду від 07.06.2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду від 12.06.2019 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 є споживачем послуг приватного акціонерного товариства "Київстар" за номером телефону НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки приватного акціонерного товариства "Київстар" №6421/02 від 20.03.2019 року (а.с.21), телефонний номер НОМЕР_1 із моменту активації 29.12.2006 року обслуговується відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надаються знеособлено (анонімно). При цьому зазначений номер за ОСОБА_1 , як абонентом, не зареєстрований. Зокрема, ОСОБА_1 не подавав до приватного акціонерного товариства "Київстар" дані про себе для реєстрації, як абонента зазначеного номера, згідно вимог ч.2 статті 32 Закону України "Про телекомунікації" та у відповідності до "Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі", затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 28.11.2017 року № 607, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.02.2018 року за №145/31597.

Судом встановлено, що з моменту активації 29.12.2006 року до 31.03.2014 року телефонний номер обслуговувався за умовами тарифного плану "Djuce Новорічний 2007". У подальшому в 2014 році абонентом самостійно було змінено зазначений тарифний план на тарифний план "Вільний Київстар 35".

12.01.2017 року відповідач, попередньо надіславши sms-повідомлення абоненту номеру НОМЕР_1 , оновив його тариф і дзвінки на Київстар стали безлімітними.

Також 29.12.2018 року абоненту номеру НОМЕР_1 приватним акціонерним товариством "Київстар" було надіслано інформаційне sms наступного змісту: "Ваш тариф закінчується 01.02-15.02.2019, оберіть самостійно новий по №477*1 чи дочекайтеся автозаміни на "Київстар онлайн 3G": дзвінки на Київстар, 100 хв. на інші мобільні, 3000 МВ за 35 грн. Detalі 477*9" (а.с. 34).

З довідки приватного акціонерного товариства "Київстар" №6420/02 від 20.03.2019 року (а.с.34) вбачається, що абонентський номер НОМЕР_1 з 08.02.2019 року обслуговується за умовами тарифного плану "Киїстар Онлайн 3G", згідно умов якого плата за пакет послуг за 4 тижні становить 35,00 грн. При цьому абоненту вказаного номера роз`яснено про можливість змінити діючий тарифний план на інший, доступний для підключення, у тому числі обрати для обслуговування такі тарифні плани, зміна на які буде проведена безкоштовно. Разом з тим, абонентський номер НОМЕР_1 від моменту запровадження змін і до березня 2019 року не звертався до приватного акціонерного товариства "Київстар" щодо зміни діючого тарифного плану на інший, доступний для підключення.

З розпорядження приватного акціонерного товариства "Київстар" від 27.12.2018 року ''Про зміну умов деяких тарифних планів для абонентів передплаченого зв`язку ''Київстар'' (а.с.35-36) вбачається, що з метою збільшення доходів від надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку "Київстар" абонентам передплаченого зв`язку здійснити з 15.01.2019 року по 15.02.2019 року включно переведення абонентів, які обслуговуються на умовах зазначених у розпорядженні тарифних планів передплаченого зв`язку, в тому числі, і "Вільний Київстар 35", на тарифні плани відповідно до правил і на умовах, зазначених у таблиці №1 цього розпорядження.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до приватного акціонерного товариства "Київстар", в якому з посиланням на статті 17,18,21 Закону України ''Про захист прав споживачів'', просив: визнати недійсним право відповідача-приватного акціонерного товариства "Київстар" в односторонньому порядку скасувати вибраний ОСОБА_1 у 2014 році тарифний план "Вільний Київстар" та нав`язати йому зовсім не потрібний "Київстар онлайн 3G", застосувавши наслідки його недійсності; повернути стан, який передував скасуванню відповідачем вибраного позивачем у 2014 році тарифного плану ''Вільний Київстар 35'', при якому з рахунку позивача списувалась плата лише в разі фактичного користування послугою; зобов`язати відповідача повернути на рахунок позивача 20 грн. неправомірно списаних коштів та стягнути з приватного акціонерного товариства "Київстар" заподіяну моральну шкоду в розмірі 400 грн. в місяць до повного припинення неправомірної діяльності відповідача.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.05.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до приватного акціонерного товариства "Київстар" про захист прав споживача.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.05.201 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при розгляді вимог заявленого позову по суті не було враховано тих обставин, що в обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 посилався на статтю 21 Закону України ''Про захист прав споживачів". В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача, оскільки мають місце обставини порушення відповідачем волевиявлення позивача стосовно обраного ним тарифного плану. Доводи апеляційної скарги стверджують, що виходячи із фактичних обставин справи та норм статей 17,18, 21 Закону України ''Про захист прав споживача'', вимоги заявленого позову є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач має право на вільний вибір послуги, при цьому забороняється примушувати споживача придбавати продукцію непотрібного йому асортименту, також позивач посилається на несправедливість умов договору про надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в порушення статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідачем було протиправно змінено тарифний план, обраний позивачем у 2014 році. З посиланням на приписи статей 17, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує на законодавчо встановлену заборону в односторонньому порядку змінювати обрані споживачем послуги не на користь споживача. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин статті 215, 698 ЦК України, на підставі яких вимоги заявленого позову підлягають задоволенню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зауважує, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції, крім інших норм права, безпідставно послався також і на положення Закону України "Про телекомунікації". Доводи апеляційної скарги вказують на обґрунтованість вимог заявленого позову, оскільки норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають та не допускають можливості односторонньої зміни надавачем послуг обраної споживачем послуги, а також нав`язування споживачу послуг, які йому не потрібні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і прийняття постанови про задоволення вимог заявленого позову, виходячи із наступного.

Приписами Закону України ''Про захист прав споживачів'' встановлено, що предметом правового регулювання вказаного Закону є правовідносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 , позивач стверджує, що відповідач порушив його право на вільний вибір об`єму послуг і примушує його придбавати продукцію в непотрібному йому об`ємі, порушує його право на належну якість продукції та обслуговування, порушує його право щодо заборони примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного асортименту та його права щодо рівності сторін договору.

Відповідно до статей 63,68 Закону України ''Про телекомунікації', телекомунікаційні послуги надаються оператором телекомунікацій споживачам на підставі договору, укладеного у письмовій формі або публічного договору, укладеного у порядку, визначеному приписами статті 633 ЦК України.

Частиною 1 статті 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та споживачами послуг регулюються Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11 04.2012 року № 295 (далі - Правила).

Відповідно до п.58 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що згідно із Законом України ''Про телекомунікації'' підлягають державному регулюванню. Оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний).

Аналогічні положення містяться в п.5 ч.1 статті 38, статті 66 Закону України ''Про телекомунікації''.

Приватним акціонерним товариством ''Київстар'' у відповідності до Закону України ''Про телекомунікації'', Правил та ''Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг'', затверджених рішенням НКРЗІ №624 від 29.11.2012 року, розроблено та затверджено Умови надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства ''Київстар'', які містяться на офіційному сайті товариства в мережі Інтернет (а.с.22-30).

Відповідно до п.п.1.3., 1.5., 1.6. зазначених Умов, вони регулюють відносини з приводу надання Оператором будь-яких телекомунікаційних послуг та поширюються на усіх Абонентів (у тому числі тих, які уклали Договори до вступу в силу цих Умов). Положення Умов визначаються Оператором самостійно у відповідності до чинного законодавства. Умови вступають в силу з моменту їх оприлюднення на Інтернет-сайті і діють до їх скасування Оператором. Умови поширюють свою дію на відносини з приводу отримання усіма Абонентами будь-яких Послуг Оператора незалежно від наявності у Договорі посилання на Умови.

Пунктами 3.2.13., 3.2.37., 4.2.5., 4.2.6. Умов надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства ''Київстар'' встановлено, що Абонент має право на вибір тарифу, Тарифного плану, встановленого Оператором; змінити Тарифний план (якщо така можливість допускається умовами цього Тарифного плану) за допомогою Системи самообслуговування, шляхом звернення до Центру обслуговування або іншим визначеним Оператором способом. Оператор має право здійснювати заміну одного Тарифного плану на інший; встановлювати нові Тарифні плани, плату за окремі Послуги, скасовувати або змінювати Тарифні плани (у тому числі поетапно за умови технічної неможливості одночасного переведення усіх Абонентів з одного тарифного плану на іншій) чи плату за окремі Послуги.

Згідно з пунктами 4.2.5., 4.2.6., 5.3.1. Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ ''Київстар'', оператор має право змінювати тарифні плани і встановлювати нові тарифні плани; абонент передплаченого зв`язку про зміну умов інформується шляхом розміщення відповідного повідомлення на Інтернет-сайті не пізніше ніж за сім днів до початку застосування відповідних змін. Крім того, повідомлення про зміну умов надання послуг може здійснюватись шляхом надсилання повідомлення на кінцеве обладнання абонента, розміщення оголошення у друкованих засобах масової інформації та іншими доступними для сторін способами комунікацій.

Пунктами 7.1., 7.8. Умов надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства ''Київстар'' передбачено, що Тарифи на всі види Послуг встановлюються Оператором самостійно. Тарифні плани для Абонентів передплачених послуг та для Контрактних Абонентів застосовуються на умовах, однакових для всіх Абонентів. Ці Тарифні плани можуть змінюватись Оператором у порядку, визначеному законодавством. Зміни до Тарифних планів можуть мати індивідуальний характер та є загальними для всіх Абонентів передплачених послуг, які обслуговуються на умовах відповідного Тарифного плану.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України ''Про телекомунікації'', трафік - сукупність інформаційних сигналів, що передаються за допомогою технічних засобів операторів, провайдерів телекомунікацій за визначений інтервал часу, включаючи інформаційні дані споживача та/або службову інформацію. Частиною 1 статті 66 Закону України ''Про телекомунікації'' визначено, що тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті.

Виходячи із аналізу приписів вказаних норм права, необхідно зазначити, що відповідач, як оператор мобільного зв`язку, в межах своїх повноважень, мав право змінювати тарифні плани послуг мобільного зв`язку, та у відповідності до п.59 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг і п.5.3., п.5.3.1. Умов надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства ''Київстар'', повідомив абонента номера НОМЕР_1 про зміни тарифних планів, зокрема, шляхом надіслання на телефонний номер позивача інформаційного SMS. Також відповідачем на його офіційному сайті в мережі Інтернет розміщувались розпорядження щодо зміни тарифних планів.

Порядком реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, затвердженим Національною комісією з питань регулювання зв`язку 11.08.2011 року №393, передбачено випадки, коли оператору заборонено без згоди абонента змінювати умови надання телекомунікаційних послуг, скорочувати чи змінювати їх перелік, тарифи, тарифні плани на послуги та інше, а саме, під час реєстрації абонента в оператора - п.2.9. Разом з тим, оскільки позивач ОСОБА_1 отримує послуги знеособлено, тобто він не зареєстрований у ПрАТ ''Київстар'', як оператора зв`язку, вказана норма закону на спірні правовідносини не розповсюджується.

Доводи позивача про порушення відповідачем вимог статті 17 Закону України ''Про захист прав споживачів'' є необгрунтованими, оскільки позивач приєднався до запропонованого договору, який узгоджується із нормами цивільного законодавства і вимогами Закону України ''Про телекомунікації'', і в даному випадку позивач не може запропонувати свої умови договору, зокрема щодо кількості і об`єму послуг.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для висновку про обмеження позивача у вільному виборі продукції та примушуванні придбавати продукцію непотрібного йому асортименту, оскільки позивач не позбавлений можливості здійснити вибір іншого тарифного плану із запропонованих відповідачем або відмовитись від послуг відповідача. Враховуючи відсутність порушення прав позивача, суд першої інстанції вважав безпідставними і вимоги позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували протиправність дій відповідача та наявності причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаного висновку суду першої інстанції, оскільки він узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на невідповідність п.4.2.5., п.4.2.6. Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ ''Київстар'' вимогам статей 17, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів". Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин статті 215, 698 ЦК України, на підставі яких вимоги заявленого позову підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть буди підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.05.2019 року, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.74-77), у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати п.4.2.5, п.4.2.6 публічного договору в частині зміни Тарифних планів без згоди споживача, який здійснив свій вибір, недійсними; або застосувати у відношенні нав`язаної йому послуги '' Безліміт '' наслідки недійсності зазначених пунктів договору (у відповідній частині); або визнати недійсною саму послугу у спірній частині, тобто, в оплатному нав`язуванні 1440 хвилин замість вибраних ним 200, відповідно зобов`язавши відповідача утримувати з позивача плату за користування мобільним зв`язком ''Київстар'' тільки в межах вибраного позивачем пакету (справа №742/3639/17). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року залишено без змін (а.с.74-77).

Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не застосував при вирішенні даного спору по суті положення статті 698 ЦК України щодо нікчемності умов договору, які обмежують права споживача порівняно із визначеними Цивільним кодексом України або законодавством про захист прав споживачів. Оскільки судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не встановлено порушень прав споживача при реалізації оператором права у встановленому порядку змінювати умови договору, укладеного на невизначений строк.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції, крім інших норм права, безпідставно послався також і на положення Закону України "Про телекомунікації". Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.05.2019 року, оскільки при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції обґрунтовано застосовано положення Закону України ''Про телекомунікації'', який встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій. Закон України ''Про телекомунікації'' визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов`язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 06.08.2019 року.

Головуючий: Судді: