Справа № 361/7881/17
Провадження № 2/361/166/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Смірнова І.В., Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

установив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом, крім них, є дружина спадкодавця відповідач ОСОБА_3 .

У встановлений законом шестимісячний строк позивачі звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

08 серпня 2017 року державними нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Фещук Н.І. було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю інформації, що підтверджує реєстрацію права власності за померлим.

При цьому, заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, за спадкоємцем ОСОБА_3 було визнано право власності на 4/15 житлового будинку.

Таким чином, виходячи із того, що частина житлового будинку, а саме, 3/5 належать ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, 4/15 належать дружині спадкодавця ОСОБА_3 , яка також має статус спадкоємця, - іншим спадкоємцям, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить 2/15 частки у житловому будинку, по 1/15 на кожного із них.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати за кожним з них право власності на 1/15 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач направила до суду пояснення, в якому проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачі фактично у спірному будинку не проживають, не піклуються про його стан та належне утримання, не сплачують платежів за його утримання, що призвело до того руйнівного стану. Крім того, вважає що позивачі до 2018 року не виконали свій обов`язок щодо оформлення права власності на виділену ним спадкову частину майна в порядку ст. 1297 ІІК України.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду письмову заяву про те, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина - відповідач ОСОБА_3 та позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановлений законом шестимісячний строк позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.40,41).

08 серпня 2017 року державними нотаріусом Дванадцятої київської нотаріальної контори Фещук Н.І. було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю інформації, що підтверджує реєстрацію права власності за померлим (а.с.16).

Згідно заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, за спадкоємцем ОСОБА_3 було визнано право власності на 4/15 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що 30 серпня 1988 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 01.10.1988 р. Пухівською сільською радою, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбали житловий будинок з відповідними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . В період з 1988 року по 1990 рік вказаний будинок був перебудований ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та на даний час складається з двох квартир із окремими входами, що вбачається з копії технічного паспорта. 12 квітня 2011 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 за життя право власності на свою частину будинку не оформив.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки Пухівської сільської ради Броварського району, номер об`єкта по господарського обліку № 0696 власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок 1990 року побудови, позначений на плані літерою - «А1», загальною площею 203,4 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., з надвірними будівлями та господарськими спорудами: сарай - гараж - «Б», вбиральня - «В», сарай - «Г», гараж - «Д», вбиральня - «Л», колодязь - «К», колонка - «К1», огорожа - «N» (а.с.10).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Так, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок, він збудований в 1990 році.

Згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12 березня 2011 року, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Таким чином, вказаний житловий будинок був набутий спадкодавцем у власність при житті з законних підстав, право власності на дане нерухоме майно у нього виникло у відповідності до вимог законодавства, що регулювало дані правовідносини і було чинним станом на час виникнення права власності. Станом на день смерті даний житловий будинок належав спадкодавцю, тому він увійшов до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства, мають право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті їхнього батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частину житлового будинку, позначений на плані літерою - «А1», загальною площею 203,4 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., з надвірними будівлями та господарськими спорудами: сарай - гараж - «Б», вбиральня - «В», сарай - «Г», гараж - «Д», вбиральня - «Л», колодязь - «К», колонка - «К1», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/15 частину житлового будинку, що позначений на плані літерою - «А1», загальною площею 203,4 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., з надвірними будівлями та господарськими спорудами: сарай - гараж - «Б», вбиральня - «В», сарай - «Г», гараж - «Д», вбиральня - «Л», колодязь - «К», колонка - «К1», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський