ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» липня 2018 року

м. Харків

справа № 2-783/2004

провадження № 22-ц/818/3876/19

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа - ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року (постановлену суддею Токарєвою Н.М.),-

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області).

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні державного виконавця Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-783, виданим за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 борг в сумі 5 946,03 грн.

У 2005 році ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом борг в сумі 5 946,03 грн. був погашений.

В листопаді 2018 року скаржнику стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт майна за виконавчим листом № 2-783 та заборону його відчуження.

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 подано до Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області клопотання про скасування арешту.

12 лютого 2019 року Богодухівським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області повідомлено, що на виконанні виконавче провадження не перебуває, зважаючи на що підстави для зняття арешту відсутні.

Зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Богодухівським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Бабенка О.О. щодо не зняття арешту на майно ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 29 жовтня 2004 року;

- зобов`язати державного виконавця Богодухівським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області зняти арешт на майно ОСОБА_1 , накладений згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29 жовтня 2004 року;

- зобов`язати державного виконавця Богодухівським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області внести відомості про зняття арешту до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Начальником Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області подано до суду першої інстанції пояснення, в яких зазначено, що станом на час розгляду справи виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 5 946,03 грн. на підставі виконавчого листа № 2-783 на виконанні не перебуває, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання, поновити виконавче провадження за 2004 та 2005 роки неможливо, оскільки велися на паперових носіях, державний виконавець Бабенко О .О. не працює у відділі. Зважаючи на що, підстави для зняття арешту відсутні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги та надано належної оцінки факту виконання ОСОБА_1 рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року та повного погашення заборгованості. Не було досліджено та надано належної правової оцінки письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи, а саме копіям квитанцій, з яких вбачається сплата ОСОБА_1 боргу, розмір якого становить 5 946,03 грн. Є помилковим висновок суду першої інстанції щодо закінчення виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем не було вирішене питання щодо зняття арешту з майна. Знищення матеріалів виконавчого провадження не є правовою підставою для відмови у скасуванні арешту на майно.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2019 року закінчено підготовку апеляційного розгляду даної цивільної справи та призначено її до розгляду з повідомленням учасників справи (а.с. 55).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Представник Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. 24 липня 2019 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення апеляційної скарги заперечував (а.с. 57, 59, 60).

Судова колегія, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року виконано, виконавче провадження є завершеним та знищеним у зв`язку зі спливом строку зберігання. Зважаючи на те, що державним виконавцем приймається рішення про зняття арешту тільки під час здійснення виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження, правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 245,00 грн. в рахунок заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2000 року; пеню в розмірі 0,2 відсотки від невиплаченої суми, що становить 105,12 грн.; суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 31,75 грн.; 450,00 грн. в рахунок заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 16 грудня 2002 року; три відсотки річних від суми прострочення за договором від 16 грудня 2002 року, що становить 94,50 грн.; суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 19,66 грн.; 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 4,5).

29 жовтня 2004 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-783 від 03 вересня 2004 року державним виконавцем Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про арешт всього майна боржника - ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 8)

З Відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на усе нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі виконавчого листа № 2-783 від 03 вересня 2004 року, виданого Харківським районним судом Харківської області, накладено арешт (зворотний бік а.с. 7).

ОСОБА_1 до суду першої інстанції надано копії квитанцій, з яких вбачається, що 16 вересня 2005 року на виконання рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року сплачено грошові кошти, які було отримано державним виконавцем Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Тимченко Р.М. (а.с. 9-11).

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 подано до Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області клопотання про скасування арешту, накладеного на все належне йому на праві власності нерухоме майно (а.с. 12).

12 лютого 2019 року начальником Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області на ім`я ОСОБА_1 направлено лист, в якому зазначено, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 5 946,03 грн., на підставі виконавчого листа № 2-783 від 03 вересня 2004 року, виданого Харківським районним судом Харківської області, на виконанні у відділі не перебуває. Виконавчі документи про зняття арешту з майна ОСОБА_1 до відділу не надходили. Зважаючи на що, підстави для зняття арешту відсутні (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції не дослідив належним чином вимоги Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»), в редакції, що діяла станом на час виконання ОСОБА_1 рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2004 року, тобто станом на 16 вересня 2005 року (дата остаточного виконання ОСОБА_1 судового рішення шляхом сплати грошових коштів та їх отримання державним виконавцем Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Тимченко Р.М.) (а.с. 9).

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на 16 вересня 2005 року, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

На виконання цієї норми права, зважаючи на повне виконання ОСОБА_1 судового рішення, державний виконавець закінчує виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження було знищене у зв`язку з закінченням строку його зберігання.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції правильно встановив, що знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на 16 вересня 2005 року, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З правового аналізу зазначених норм права вбачається, що після повного виконання боржником - ОСОБА_1 судового рішення, державним виконавцем Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області під час винесення постанови про завершення виконавчого провадження слід було застосувати норми ч.2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на 16 вересня 2005 року, та зняти арешт, накладений на все нерухоме майно, чого безпідставно зроблено не було.

Висновки суду першої щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 з тих підстав, що державним виконавцем приймається рішення про зняття арешту тільки під час здійснення виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження, є помилковими.

Верховний суд у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 210/1072/15-ц висловив правову позицію, вказавши, що вимоги боржника про скасування арешту майна після закінчення виконавчого провадження є правомірними та законними.

В порушення вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд першої інстанції необґрунтовано не з`ясував зазначену правову позицію Верховного Суду.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на час подання ОСОБА_1 скарги на бездіяльність державного виконавця, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, що є правовою підставою для скасування ухвали на підставі п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

При ухваленні нового рішення, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця є обґрунтованою, а тому вказану бездіяльність державного виконавця Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області слід визнати неправомірною і зобов`язати усунути порушення (поновити порушене право заявника), як це передбачено положеннями ч.2 ст. 451 ЦПК України.

Викладені начальником Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в письмових поясненнях доводи стосовно того, що державний виконавець Бабенко О.О. вже не працює не є правовою підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 та відмови у поновленні його порушеного права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, оскільки ч. 2 ст. 451 ЦПК України встановлена компетенція суду зобов`язати іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, факт звільнення державного виконавця Бабенко О.О. з Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області є правовою підставою для задоволення скарги ОСОБА_1 частково, оскільки у скарзі однією з вимог є «зобов`язання державного виконавця Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області зняти арешт на майно та внести відомості до відповідного реєстру» (а.с. 2, 3).

Натомість, на виконання вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, колегія суддів в даній частині вважає за можливе задовольнити частково вимогу шляхом зобов`язання Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна, що належить ОСОБА_1 , та вчинити дії по вилученню обтяження (зняття арешту).

Згідно ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі та полягає в справедливому розгляді і вирішенні цивільних справ та ефективному захисті порушених прав чи інтересів фізичних осіб.

Враховуючи наведене, з метою справедливого розгляду даної справи та ефективного захисту прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 383, 384, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Богодухівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо не зняття при закінченні виконавчого провадження арешту з майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2004 року.

Зобов`язати Богодухівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Богодухівського районного управління юстиції Бабенко О.О. від 29 жовтня 2004 року.

Зобов`язати Богодухівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчинити дії по вилученню обтяження (зняття арешту), накладеного у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер запису про обтяження 1431413, дата та час реєстрації - 02 листопада 2004 року, 14:55:17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено «24» липня 2019 року.

Головуючий суддя: Судді: А.І. Колтунова І.О.Бровченко І.В.Бурлака