КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни , яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 28.09.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_2 не виконувала належним чином зобов`язань за укладеним кредитним договором, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість. АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13441,93 грн., яка включає в себе 2019,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5224,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5081,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 616,28 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року у розмірі 3069,58 грн. та судовий збір у розмірі 402,37 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом через відсутність доказів повідомлення ОСОБА_2 про збільшення розміру процентної ставки. Шляхом підписання анкети-заяви від 28 вересня 2010 року відповідачка приєдналася до Умовам та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Укладання кредитного договору, умов та наданих банком розрахунків заборгованості ОСОБА_2 не спростовувала.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.09.2010 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8, 9).

Встановивши, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» і стягнув з ОСОБА_2 заборгованість по тілу кредиту - 2019,58 грн. та заборгованість по пені та комісії - 1050,00 грн., що у сукупному розмірі складає 3069,58 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, суд виходив з того, що з 01.09.2014 року проценти нараховувалися за відсотковою ставкою 34,80%, а з 01.04.2015 р. - 43,20 %, що суперечить Умовам та правилам надання банківських послуг, ОСОБА_2 не була повідомлена про збільшення процентної ставки. Пеня за прострочення виконання зобов`язань має бути обрахована в межах позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 28.09.2010 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних з видачею кредитної картки.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 ..

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має праві вимагати захисту своїх прав шляхомзобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь АТ «КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту.

АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.

При цьому, слід враховувати суми, списані з рахунку ОСОБА_2 в погашення заборгованості по кредиту та процентах.

Відповідно до наданих АТ «КБ «Приватбанк» розрахунків заборгованості за період з 28 вересня 2010 року по 14 червня 2018 року різниця між сумами, що були зняті/перераховані з карткового рахунку та сумами, внесеними на картковий рахунок, становить 341,93 грн.

Саме вказана сума і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Приватбанк». Підстави для стягнення інших сум у суду відсутні.

Враховуючи викладене, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 44,85 грн. судового збору за подання позовної заяви та 66,08 грн. судового збору за подання апеляційної скарги а всього 110,93 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», задовольнити частково.

Скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» фактично отриману суму кредитних коштів в розмірі 341,93 грн.

В іншій частині позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 44,85 грн. судового збору за подання позовної заяви та 66,08 грн. судового збору за подання апеляційної скарги а всього 110,93 грн. судових витрат.

Дані про учасників справи:

Акціонерне товариствоКомерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ,

ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.