Провадження №2-з/521/252/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М. В., розглянувши заяву представника позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС», Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», Служба у справах дітей Одеської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС», Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № 1163/К, укладеного між відповідачами та скасування права власності на відповідача ТОВ «ИСАГИС» на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що позивачам на праві власності належав зазначений будинок, який за відповідним договором було передано ними в іпотеку ПАТ «УКРПРОМБАНК» в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 від 23/03/2007 року, згодом кредитора ПАТ «УКПРОМБАНК» було замінено на відповідача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», яким було укладено з відповідачем ТОВ «ІСАГІС» оспорюваний договір купівлі-продажу майнових прав та передано право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, на підставі якого ним було здійснено перереєстрацію права власності на належний позивачам будинок, на двері наклеєно попередження про необхідність звільнення житла в семиденний строк.

Зазначений договір, реєстрацію права власності на спірний будинок та намір вчинити дії, спрямовані на виселення позивачів з будинку позивачі вважають незаконними, у зв`язку із чим просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 1163/К, укладений між відповідачами, скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем ТОВ «ІСАГІС».

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року відкрито провадження по справі.

Після відкриття провадження по справі представник позивачів звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в який просив суд накласти арешт на спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити будь-яким особам, в т.ч. відповідачам вчиняти дії, спрямовані на виселення позивачів із спірного будинку до ухвалення рішення по справі.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, зробити неефективним захист прав позивачів в обраний ними спосіб з огляду на можливість відчуження спірного будинку відповідачем ТОВ «ІСАГІС» іншим особам, існування загрози виселення позивачів із спірного будинку в примусовий спосіб.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимогст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи . Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, належне відповідачеві.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали заяви, інформацію з реєстру речових прав на нерухоме майно, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, суд приходить до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивачів, що полягають в можливому відчужені третім особам майна, на яке відповідачем ТОВ «ІСАГІС» звернено стягнення з метою задоволення грошових вимог за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 від 23/03/2007 року, необхідності докладання позивачами значних зусиль та витрат для захисту стверджуваних ними прав на будинок за адресою АДРЕСА_1 , у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний будинок.

Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви в частині заборони будь-яким особам, в т.ч. відповідачам вчиняти дії, спрямовані на виселення позивачів із спірного будинку до ухвалення рішення по справі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий суд.

Вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та необмеженому колу інших осіб вчиняти дії, спрямовані на виселення позивачів, є непропорційним, створюватиме не передбачені законом обмеження для захисту прав таких осіб в судовому порядку, у зв`язку із чим в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС», Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», Служба у справах дітей Одеської міської ради задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги.

Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: