КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2542/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/4259/17

08 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Сержанюка А.С.

- Фінагеєва В.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Ліповуза Дмитра Ігоровича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сенька М.Ф., та за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Ліповуза Дмитра Ігоровича на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сенька М.Ф., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч», ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

17 березня 2017 ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч» про відшкодування шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28 листопада 2016 року, о 17 годині 30 хвилин, на перехресті вул. Дорогожицької та вул. Сім`ї Хохлових у м. Києві під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Приватному підприємству «Комерційне підприємство «Укрсіч», не враховуючи дорожню обстановку та під час здійснення повороту ліворуч не дав дорогу автомобілю марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямі прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів та травмування водія ОСОБА_1 , тобто порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

28 листопада 2016 року вона звернулася до Приватного Підприємства ОСОБА_10 щодо надання транспортних послуг «евакуатору» про що складено акт виконаних робіт, вартість яких складає 450,00 грн.

Згідно звіту, виконаного СПД ОСОБА_4 , про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначений за витратним підходом складає 90 185,87 грн.

За виконання вищезазначеного звіту нею було сплачено 1 300,00 грн., а також здійснено купівлю запчастин до автомобіля марки Honda Accord у зв`язку з неможливістю евакуації та транспортування з місця вчинення ДТП, що становить 1 350,00 грн.

Крім того зазначала, що у зв`язку із її травмуванням під час дорожньо-транспортної пригоди, нею були оплачені медичні процедури за призначенням лікарів та медичні препарати на лікування за період з 01 грудня 2016 року по 14 січня 2017 року на загальну суму 18 661,51 грн.

Вказувала на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також шкоди, що була завдана її здоров`ю, їй завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному, душевному та психічному хвилюванні.

Посилаючись на наведені обставини, просила суд стягнути з Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч» на її користь завданий матеріальний збиток у розмірі 111 947,38 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 .

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч» на її користь завданий матеріальний збиток у розмірі 111 947,38 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., судовий збір у розмірі 932,86 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

17 січня 2018 року позивачка подала до суду заяву про залучення у справі співвідповідачів, уточнення та зменшення позовних вимог. У заяві зазначала, що відповідно до полісу № АК/1951181 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 22 березня 2017 року виплатило їй страхове відшкодування в розмірі 27 379,27 грн. Таким чином, сума матеріального збитку, з урахуванням виплаченої суми страхованого відшкодування, становить 62 806,60 грн. Також Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено їй страхове відшкодування, пов`язане із спричиненням шкоди здоров`ю в розмірі 10 000,00 грн. Отже, розмір шкоди, пов`язаної з понесеними витратами на лікуванням, з урахуванням виплачених 10 000,00 грн., становить 8 661,51 грн.

З урахуванням вищезазначеного, просила суд залучити до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 та Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», стягнути солідарно з Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч», ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 65 906,60 грн., шкоду пов`язану з витратами на лікування у розмірі 8 661, 51 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; судові витрати у розмірі 932,86 грн. та витрати пов`язані з наданою правничою допомогою в розмірі 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року виключено з числа третіх осіб та залучено до участі у справі співвідповідачами ОСОБА_2 та Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч», ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 62 806,60 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. франшизи.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 9086,58 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 144,67 грн. на відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року в частині вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин справи, які мають істотне значення для справи. Зазначав що, ухвалюючи рішення, суд не врахував, що правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, врегульовані спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання вимог ст.ст. 22, 29 та 34 Закону, ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до незалежного оцінювача ТОВ «Промислова компанія «Селтим» з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник пошкодженого транспортного засобу. Так, згідно звіту № 55-D/26/5 від 22.02.2017 року, складеного незалежним оцінювачем ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу і становить 39 739,91 грн. з ПДВ, та 33 116,60 грн. без урахування ПДВ. Під час огляду пошкодженого автомобіля були виявлені елементи кузову, що мають корозійні та інші пошкодження, а саме: передок кузову, панелі передка, оперення, деформація без пошкоджень ЛФП, дефекти ЛФП. На підставі зазначеного, було визначено матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату технічних або технологічних якостей, пошкодження яких зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу від 15.12.2016 року, та які дублюють пошкодження. Отримані внаслідок ДТП, що сталася 28.11.2016 року, але не відносяться до них. Сума такого збитку становить 5 684,80 грн. з ПДВ та 4 737,33 грн. без ПДВ. Таким чином, страхове відшкодування становить 27 379,27 грн. (33116,60 грн. (оцінена шкода без ПДВ) - 4737,33 грн. (пошкодження, які дублюються без ПДВ) - 1000 грн. (франшиза).

Вказував на те, що висновки суду першої інстанції про відхилення звіту оцінювача ОСОБА_11 від 22.02.2017 року, на підставі якого було визначено розмір страхового відшкодування, не відповідають обставинам справи, оскільки такий звіт виконаний відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Крім того, зазначав, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті не застосував положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не зменшив розмір страхового відшкодування на встановлений законом розмір податку на додану вартість, який, виходячи з суми стягнутої судом в розмірі 90185,87 грн. становить 18037,74 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення та відмовити у стягненні з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 9086,58 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що ЦПК України передбачає, що професійну правничу допомогу здійснює виключно адвокат, проте сам договір ЯВВ-03/05/17 про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням " Юридична компанія " Каптал", визначає, що з позивачкою співпрацювали і звичайні юристи, і уповноважені представники, проте самі акти прийому-передачі виконаних робіт не розмежовують, хто із представників яку роботу виконував.

Звертав увагу на те, що матеріали справи не містять жодного розрахункового документа, який би свідчив про факт перерахування позивачкою коштів на оплату правової допомоги. Також не надано доказів на підтвердження доцільності зазначених витрат на професійну правничу допомогу. В матеріалах справи відсутній належний розрахунок вартості правової допомоги, що відповідав би фактичному об`єму такої допомоги.

За таких обставин вважав, що судом першої інстанції безпідставно прийнято додаткове рішення про стягнення необґрунтованих судових витрат.

26 лютого 2019 року надійшов відзив представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пахолок Тараса Павловича на апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначав, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване рішення законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права та з дослідженням всіх обставин справ. Вказував на те, що судом першої інстанції не порушено приписи п. 4 ст. 51, ст. 272 ЦПК України, було надано страховій компанії встановлений законом строк для подання відзиву, такий відзив було надано відповідачем, він був долучений до матеріалів справи та доводам вказаного відзиву було надано відповідну правову оцінку, заяву про розгляд справи спочатку судом першої інстанції було розглянуто та протокольною ухвалою в її задоволенні було відмовлено. Також зазначав, що звіт оцінювача ОСОБА_5 від 22 лютого 2017 року не є належним доказом на підтвердження завданих матеріальних збитків, оскільки у цьому звіті оцінювачем занижено вартість КТЗ до ДТП, неправильно визначено коефіцієнт коригування середньої ринкової вартості ТЗ по пробігу, та процент додаткового збільшення (зменшення) вартості ТЗ. Крім того, оцінювач вказує, що вартість відновлювального ремонту визначена за витратним підходом і методу калькуляції. Проте, калькуляція не містить посилання на підставі яких інформаційних джерел визначено вартість ремонтних робіт, чому вартість складових КТЗ визначена відповідно до інформаційних джерел з мережі Інтернет, що в свою чергу не дозволяє перевірити правильність нарахувань витрат. Зазначив, що підстав для застосування в даному випадку приписів абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині зменшення суми страхового відшкодування на встановлений законом розмір податку на додану вартість немає, оскільки заявлені вимоги щодо відшкодування шкоди, а саме матеріального збитку в розмірі 90185,87 грн., а не розміру відновлювального ремонту, який за звітом становить 253034,82 грн. Крім того, фактичне здійснення ремонту автомобіля не проводилося.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Пахолок Тарас Павлович в судовому засіданні просили залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду- залишити без змін.

Представники Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Приватного підприємства «Комерційне підприємство «УКРСІЧ»в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

ОСОБА_7 в судове засідання також не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2016 року в м. Києві, на перехресті вулиць Дорогожицька та Сім`ї Хохлових, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda Accord державний номер НОМЕР_2 , належного та під керуванням ОСОБА_1 та належного ОСОБА_8 автомобіля Dacia Logan державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водію ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження у вигляді хлистової травми шийного відділу хребта.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2017 року винним у вказаній дорожньо-транспортній пригодівизнано водія ОСОБА_2 . (а.с.6 т.1)

Учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_2 працював водієм ПП «КП «Укрсіч», службові завдання виконував на автомобілі Dacia Logan, державний номер НОМЕР_1 , що належить директору підприємства ОСОБА_8 , проте в день ДТП використовував автомобіль, з дозволу власника, для задоволення особистих потреб.

Відповідальність власника автомобіля Dacia Logan , державний номер НОМЕР_1 , за шкоду, заподіяну третім особам, на час дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.10.2016 року, поліс №АК/1951181. (а.с.173 т.1)

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, за договором визначено врозмірі 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 100000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла та страховик уклали угоду, на підставі якої потерпілій було сплачено страхове відшкодування, пов`язане із спричиненням шкоди здоров`ю внаслідок страхового випадку, в сумі 10000 грн. При цьому сторони угоди підтвердили, що дана сума відшкодування є остаточною і перегляду не підлягає. (а.с.177 т.1)

За шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля, страховик сплатив позивачці 27379,27 грн. страхового відшкодування, що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу в сумі 33116,60 грн. без ПДВ, відповідно до звіту №55-D/26/5 від 22.02.2017 року, що складений незалежним оцінювачем ТОВ «Промислова компанія «Селтим» ОСОБА_5 , за відрахуванням матеріального збитку, завданого власнику КТЗ щодо складових частин які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами експлуатації, та які дублюють пошкодження отримані внаслідок ДТП, але не відносяться до таких, в сумі 4736,33 грн. без ПДВ.

До позовної заяви позивачем надано Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.12.2016 року, складений СПД ОСОБА_4 , за яким вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу Honda Accord, державний номер НОМЕР_2 , визначений за витратним підходом складає 90185,87 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Honda Accord державний номер НОМЕР_2 , станом на 19.12.2016 року складає 90185,87 грн. (а.с.9-16 т.1)

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч», ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 65 906,60 грн. (яка, в свою чергу, складається з: 62 806,60 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 450 грн. витрат на оплату транспортних послуг евакуатора, 1300 грн. витрат на оплату послуг експерта за складення звіту та 1350 грн. витрат на купівлю деталей для евакуації та транспортування з місця вчинення ДТП) , шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 8 661, 51 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки суми франшизи у розмірі 1000,00 грн. не оскаржується, як і не оскаржується дане рішення в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 8 661, 51 грн., моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. та майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 3100 грн., яка включає в себе 450 грн. витрат на оплату транспортних послуг евакуатора, 1300 грн. витрат на оплату послуг експерта за складення звіту та 1350 грн. витрат на купівлю деталей для евакуації та транспортування з місця вчинення ДТП.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 62 806,60 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стягуючи з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 62 806,60 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Honda Accord, державний номер НОМЕР_2 , складає 90185,87 грн., дана сума не виходить за межі ліміту відповідальності страховика, та враховано вже сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 27379,27 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального права, з наступних підстав.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно із полісом №АІ/1951181 ТДВ СК «Альфа-Гарант» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.10.2016 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.

Як зазначалося вище Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 27379,27 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача , визначена у Звіті від 19.12.2016 року, наданому позивачкою, становить 90185,87 грн., ліміт відповідальності страховика - 100 000 грн., виплачене страхове відшкодування - 27379,27 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 62806,60 грн.

Доводи апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія " Альфа-Гарант" про те, що судом першої інстанції безпідставно покладено в основу судового рішення Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.12.2016 року, складений СПД ОСОБА_4 та не взято до уваги звіт № 55-D/26/5 від 22.02.2017 року та звіт № 46-D/29/0 від 22.02.2017 рок, складені оцінювачем ТОВ " Промислова компанія "Селтим" ОСОБА_5 , колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Згідно звіту № 55-D/26/5 від 12.03.2017 року, складеного оцінювачем ТОВ " Промислова компанія "Селтим" ОСОБА_5 на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» , матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Honda Accord державний номер НОМЕР_2 складає 39 739,91 грн. з ПДВ, та 33 116,60 грн. без урахування ПДВ. (а.с.184 т.1)

Відповідно до Звіту № 46-D/29/0 від 12.03.2017 року, складеного оцінювачем ТОВ " Промислова компанія "Селтим" ОСОБА_5 на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» , матеріальний збиток власнику транспортного засобу Honda Accord державний номер НОМЕР_2 щодо складових частин які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами експлуатації, та які дублюють пошкодження отримані внаслідок ДТП, але не відносяться до таких становить 5684,80 грн. з урахуванням ПДВ, та 4736,33 грн. без ПДВ.

Обгрунтовуючи свої висновки про неможливість покласти в основу судового рішення вказані звіти оцінювача ОСОБА_5 , суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні, що у наведених звітах оцінювачем занижено вартість КТЗ до ДТП, неправильно визначено коефіцієнт коригування середньої ринкової вартості ТЗ по пробігу та процент додаткового збільшення (зменшення) вартості ТЗ. Крім того оцінювач вказує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена за витратним підходом і методу калькуляції. Проте, склалена оцінювачем калькуляція, не містить посилання на підставі яких інформаційних джерел ним визначено вартість ремонтних робіт, чому вартість складових КТЗ визначена відповідно до інформаційних джерел з мережі Інтернет, тощо, що позбавляє суд можливості перевірити правильність вказаних нарахувань витрат.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що страховиком не обґрунтовано, на якій правовій підставі до вартості завданої прозивачці шкоди не враховано складові частини автомобіля, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами експлуатації, та які дублюють пошкодження отримані внаслідок ДТП, але не відносяться до таких. При цьому, такий збиток, як це вбачається зі звіту, враховано оцінювачем при визначенні матеріальної шкоди шляхом врахування коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, та відмови в нарахуванні втрати товарної вартості КТЗ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано взяття за основу звіту про визначення матеріального збитку, що виконаний 19.12.2016 року оцінювачем СПД ОСОБА_4 , на замовлення позивачки, як такий, що заснований на об»єктивних даних, науково обгрунтований, позбавлений наведених вище недоліків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не зменшено розмір страхового відшкодування на встановлений законом розмір податку на додану вартість, який, виходячи з суми стягнутої судом в розмірі 90185,87 грн. становить 18037,74 грн., колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Як вбачається зі Звіту від 19.12.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, як і вартість матеріального збитку зазначені у розмірі 90185,87 грн. Жодних відміток про обчислення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахуванням ПДВ Звіт оцінювача не містить.

Отже, доводи апелянта щодо необхідності зменшення суми стягнення на розмір ПДВ спростовуються зазначеним вище звітом.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що одночасно з апеляційної скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, представником Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Ліповузом Дмитром Ігоровичем подано клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Необхідність призначення експертизи обґрунтована необхідністю встановлення розміру матеріального збитку, якого зазнала позивачка у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_2 у ДТП, що сталася 28.11.2016 року. Зазначав, що для встановлення цієї обставини необхідні спеціальні знання у сфері іншій, аніж право, а саме знання авто товарознавчого характеру. Крім того, необхідність призначення експертизи обумовлена й тим, що матеріали справи не містять жодного висновку експерта, який би відповідав вимогам ст. 102 ЦПК України.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 08.08.2019 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 січня 2018 року позивачка подала до суду заяву про залучення у справі співвідповідачів, уточнення та зменшення позовних вимог. У заяві зазначала, що відповідно до полісу № АК/1951181 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 22 березня 2017 року виплатило їй страхове відшкодування в розмірі 27 379,27 грн. Таким чином, сума матеріального збитку, з урахуванням виплаченої суми страхованого відшкодування, становить 62 806,60 грн. Також Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено їй страхове відшкодування, пов`язане із спричиненням шкоди здоров`ю в розмірі 10 000,00 грн.

З урахуванням вищезазначеного, просила суд залучити до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 та Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», стягнути солідарно з Приватного підприємства «Комерційне підприємство «Укрсіч», ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 65 906,60 грн., шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 8 661, 51 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; судові витрати у розмірі 932,86 грн. та витрати пов`язані з наданою правничою допомогою в розмірі 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року виключено з числа третіх осіб ОСОБА_2 та залучено до участі у справі співвідповідачами ОСОБА_2 та Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

31 серпня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант» було подано відзив на позовну заяву, в якому питання про призначення автотоварознавчої експертизи перед судом першої інстанції не порушувалося.

Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, ТДВ СК «Альфа-Гарант» явку свого представника в судові засідання не забезпечило. Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи до суду першої інстанції не подавало.

З огляду на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не скористалося своїм процесуальним правом на подачу клопотання про призначення експертизи до суду першої інстанції, доказів неможливості йогоподання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, до суду апеляційної інстанції не подавало, тому за правилом 3 ст.367 ЦПК України, у колегії суддів відсутні правові підстави для задоволення заявленого клопотання.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, досліджені докази, вимоги матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Ухвалюючи додаткове рішення та, стягуючи з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 9086,58 грн. судових витрат та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 144,67 грн. на відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 932 грн. 86 коп. та понесено документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн., що відповідає наданим послугам. Оскільки при ухвалені рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, судом вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами пропорційно задоволеної частини вимог.

Додаткове рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 9086,58 грн. судових витрат.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі відповідають вимогам процесуального права з наступних підстав.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно частин 3-6 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2017 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Капітал» було укладено договір №ЯВВ-03/05/17 про надання правової допомоги адвокатом та комплексне юридичне обслуговування.

Згідно акту №125 від 19.09.2017 року прийому-передачі виконаних робіт по договору №ЯВВ-03/05/17 від 03 травня 2017 року виконавцем надано послуги вартістю 5000 грн., що складаються з: - аналізу наданих документів 1 год. - 400 грн., аналізу діючого законодавства 4 год. - 1600 грн., аналізу судової практики 3 год. - 1200 грн., підготовки заяв, запитів, участі в судовому засіданні 4,5 год. - 1800 грн.

Квитанцією від 15.09.2017 року підтверджується оплата позивачкою вказаних послуг на суму 5000 грн. на реквізити Адвокатського об`єднання «Юридична компанія «Капітал», чим спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження понесення цих витрат.

Також згідно акту №10 від 16.01.2018 року прийому-передачі виконаних робіт по договору №ЯВВ-03/05/17 від 03 травня 2017 року виконавцем надано послуги вартістю 5000 грн., що складаються з: аналізу діючого законодавства 2 год. - 800 грн., зустрічей, консультації, узгодження позиції 1,5 год. - 600 грн., участі в судових засіданнях 5 год. - 2000 грн., підготовки та подачі заяви про уточнення позовних вимог 4 год. - 1600 грн.

Квитанцією від 12.01.2018 року підтверджується оплата позивачкою вказаних послуг на суму 5000 грн. по договору №ЯВВ-03/05/17 від 03 травня 2017 року, тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження понесення цих витрат.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що акти прийому-передачі виконаних робіт не розмежовують хто саме, та яку роботу виконував, оскільки за договором ЯВВ-03/05/17 з позивачкою співпрацювали і звичайні юристи, і уповноважені представники, проте за ЦПК України професійну правничу допомогу здійснює виключно адвокат, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 в судових засіданнях здійснювали адвокат Гненний Д.А. та адвокат Пахолок Т.П. Всі письмові заяви, що містяться в матеріалах справи, а саме: заява про уточнення позовних вимог від жовтня 2017 року, заява про виклик і допит свідків від 28.11.2017 року, заява про залучення співвідповідачів, уточнення/зменшення позовних вимог від 17.01.2018 року, заява про залучення доказів направлення уточненої позовної заяви від 17.01.2018 року підписані та подані адвокатом Пахолок Т.П.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апелянтом не надано доказів того, що послуги по наданню правової допомоги позивачці, які зазначені в Актах прийому-передачі виконаних робіт, виконувалися не адвокатами.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження доцільності зазначених витрат на професійну правничу допомогу та про те, що належний розрахунок вартості правової допомоги, що відповідав би фактичному об`єму такої допомоги в матеріалах справи відсутній.

В актах прийому-передачі виконаних робіт №125 від 19.09.2017 року та №10 від 16.01.2018 року, що містяться в матеріалах справи, наведено конкретний перелік наданих послуг із зазначенням кількості витраченого часу на надання кожної послуги та вартість цих послуг, виходячи з розрахунку, що вартість однієї години становить 400 грн., що відповідає фактичному об`єму наданої Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Капітал» професійної правничої допомоги ОСОБА_1 в ході розгляду справи №759/4259/17.

Як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

У свою чергу, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не надано доказів того, що витрати на оплату правничої допомоги адвоката є неспівмірними, зокрема не надано доказів, що понесені витрати не відповідають складності справи, витраченому часу, обсягу наданих адвокатом послуг та робіт.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є співмірним, наявність підстав для зменшення їх розміру відповідачем не доведена.

Крім того, судом першої інстанції, при розподілі судових витрат між сторонами, враховано приписи ст.141 ЦПК України, та покладено судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності додаткового рішення та не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, визначених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: