ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 липня 2019 року

м. Харків

справа № 643/1557/15-ц

провадження № 22-ц/818/1783/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Хоміч, Токарєв та Партнери» в особі Керуючого партнера ОСОБА_5 - представника ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2015 року та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року в складі судді Сиротникова Р.Є.,

у с т а н о в и в :

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми та визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір підряду, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , зобов`язалася у строк до 21 квітня 2014 року провести реконструкцію та ремонтні роботи в приміщеннях, якими він протягом останніх п`яти років користувався, та сприяти отриманню ним всіх необхідних документів на вказані приміщення, в тому числі і правовстановлюючих.

Протягом 2013-2014 років відповідач за надані ним кошти провела реконструкцію приміщень: кімнати АДРЕСА_1 , загальною площею 10,6 кв.м.; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею - 44,5 кв.м.; житловою площею 27,1 кв.м.; квартири АДРЕСА_3 загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м.; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 29.9 кв.м. Вказані квартири утворились внаслідок реконструкції та переобладнання приміщень колишніх гуртожитків, бараків, технічних приміщень. Зазначає, що факт користування вказаними квартирами позивачем ніким не заперечувався, скарг з цього приводу до відповідних правоохоронних чи житлових органів не надходило.

Відповідно до технічного висновку «Про стан будівельних конструкцій квартир після реконструкції приміщень» будівельні конструкції обстежуваних приміщень не мають дефектів та ушкоджень, які б вказували на зниження несучої спроможності. Будівельні конструкції з позиції жорсткості та надійності відповідають вимогам ДБН України та можуть експлуатуватися за призначенням. Технічні рішення, що приймались під час реконструкції, відповідають вимогам діючих норм та правилам державних стандартів будівельних, санітарних та протипожежних норм.

Вказує, що ОСОБА_2 зобов`язувалась протягом двох місяців з моменту закінчення реконструкції, будівництва та ремонту приміщень, вчинити всіх заходів щодо отримання ним у власність спірних квартир та кімнат, за що вона отримала грошову суму в розмірі 20000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 20000 грн. та визнати за ним право власності на кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею 10,6 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 44,5 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 29.9 кв.м.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2015 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 10 березня 2015 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею 10,6 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею - 27,1 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 32,8 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м.; на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

08 лютого 2019 року Адвокатське об`єднання «Хоміч, Токарєв та Партнери» в особі Керуючого партнера ОСОБА_5 - представника ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 29.9 кв.м. скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 01 червня 1988 року ОСОБА_3 мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорту, Серія НОМЕР_1 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 30 січня 2001 року. Зазначає, що квартира АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого 27 квітня 2007 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради за № 3-07-296869. Він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлих брата та матері. Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України від 22 липня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадкування за законом. У зв`язку з чим він звернувся у суд із відповідним позовом, який до цього часу не розглянутий.

Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржували, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на підстави, передбачені статтею 331 ЦК України.

Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 18 лютого 2015 року № 6-244 цс 14, від 24 червня 2015 року № 6-318 цс 15, від 07 жовтня 2015 року № 6-1622 цс 15.

Матеріали справи свідчать, що 01 червня 1988 року ОСОБА_3 мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорту, Серія НОМЕР_1 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 30 січня 2001 року. Квартира АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , матері апелянта ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брата апелянта ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого 27 квітня 2007 року Центром ( відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради за № 3-07-296869.

Таким чином, ОСОБА_1 не є власником спірного майна, оскільки на квартиру АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 2/3 спірної частини.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України від 22 липня 2019 року ОСОБА_3 відмовлено у вчинені нотаріальних дій.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 - представник ОСОБА_3 підтвердив, що на даний час в проваджені суду перебуває справа за позовом ОСОБА_3 щодо спадкування, яка на даний час не розглянута.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження та дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини 1 статті 376 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_3 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1179 грн. 60 коп., що документально підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 08 лютого 2019 року ( а.с. 71).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1179 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Хоміч, Токарєв та Партнери» в особі Керуючого партнера ОСОБА_5 - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 відмовити.

Ухвалу Московського районного суду від 10 березня 2015 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м. скасувати.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2015 року та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1179 грн. 60 коп. (тисячу сто сімдесят дев`ять грн. 60 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова