П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" серпня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 222/1195/18

Номер провадження 22-ц/804/2016/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Тулянкіної М.М.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Нікольський районний ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Донецькій області, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа без самостійних вимог: ПАТ «ПУМБ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 03 червня 2019 року головуючого судді Доценко С.І. із складанням повного тексту судового рішення 07 червня 2019 року по цивільній справі про зняття арешту з майна боржника ,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області ) , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - УДВС ГТУЮ у Донецькій області ) , відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС МЮ України ) , третя особа без самостійних вимог : публічне акціонерне товариство « Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ « ПУМБ) про зняття арешту з майна боржника.Вимоги мотивовані тим,що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ » було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року. На виконання рішення суду, 25 січня 2013 року видано виконавчий лист № 0507/3546/2012, який пред`явлено стягувачем для виконання.Кожен із зазначених органів примусового виконання , окремо накладав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ,а саме: постановою ВДВС Володарського РУЮ від 06 липня 2015 року, постановами УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 14 травня 2013 року та від 03 квітня 2014 року , постановою ВПВР ДДВС МЮ України від 26 липня 2016 року . Поза межами виконавчих проваджень, які були повернуті стягувачу у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження» у серпні 2017 року заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 перед кредитором ПАТ «ПУМБ» була погашена,про що свідчить нотаріально посвідчена заява банку . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до теперішнього часу значиться запис про обтяження майна, накладеного всіма зазначеними органами ДВС. На день звернення в суд з позовом , позивач не має заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору від 29 липня 2008 року,але при зверненні до зазначених установ про зняття обтяжень, їй було відмовлено, при тому , що в Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України інформація про боржника ОСОБА_4 відсутня. Враховуючи, що виконавчий лист Володарського районного суду Донецької області від 25 січня 2013 року № 0507/3546/201 не перебуває на виконанні в органах ДВС, відсутні підстави для утримання її майна під арештом. Вважає, що відповідачами порушуються її права як власника майна.Просила зняти арешт , накладений постановами державних виконавців ВДВС Володарського РУЮ від 06 липня 2015 року по виконавчому провадженні № 48034458, ВППР УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 14 травня 2013 року по виконавчому провадженні № 37639732 ,ВПВР ДДВС МЮ України від 26 липня 2016 року по виконавчому провадженні № 48984345 , за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ « ПУМБ « заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 03 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що арешт було накладено не у зв`язку із виконанням постанов про стягнення виконавчого збору, а для стягнення суми боргу на підставі виконавчого листа Володарського районного суду Донецької області, виданого 25 січня 2013 року, і в межах суми, вказаної у виконавчому листі. Майна на яке може бути накладено арешт, виявлено не було. Посилаючись на вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 489/208002 ( в редакції, яка діяла на час винесення постанов) , зазначає, що при встановленні факту відсутності майна у боржника та повернення з цих підстав виконавчого документа стягувачу, внаслідок неможливості провести арешт, опис та реалізацію майна, арешт має бути знятий. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду у справах №№3-217гс14, 6-785цс15, вказує, що сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання виконавчого документу, що передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», в якій передбачені випадки примусового виконання рішень, які зводяться до фактичного виконання виконавчого документа. Тому, дії державного виконавця (відкриття виконавчого провадження, направлення запитів, винесення постанов про арешт майна боржника і т.п.), які не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом про стягнення заборгованості, не були достатньою підставою для стягнення виконавчого збору з боржника. Постанова від 07 травня 2013 року про стягнення виконавчого збору, на яку посилається у відзиві УДВС ГТУЮ у Донецькій області та докази її направлення, та отримання боржником - відсутні. Закон, як в попередній, так і в редакції від 02 червня 2016 року, не надає права органам державної виконавчої служби накладати арешт на суб`єкта - фізичну особу, у даному випадку позивача, та обмежувати її конституційне право передбачене ст. 41 Конституції України. Для арешту майно повинно бути виявлено, ідентифіковано (описано), і тільки після цього внесено до Державного реєстру обтяжень. У наданих до суду відповідачами постановах про арешт майна, ідентифікація арештованого майна відсутня. У Єдиному реєстрі боржників та в автоматизованій системі виконавчих проваджень, інформація про ОСОБА_6 , як боржника за виконавчим провадженням, відсутня. До того ж, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом і виконується відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 Закону.

Відзив на апеляційну скаргу Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області мотивований законністю та обґрунтованістю рішення .Зокрема зазначили ,що арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ,у відповідності до вимог ст.ст.25,57 Закону України « Про виконавче провадження» може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору,витрат,пов*язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів,на все майно боржника або на окремі предмети.Статтями 40,59 Закону України « Про виконавче провадження» (в чинній редакції),передбачений вичерпний перелік обставин ,на підставі яких державний виконавець зобов*язаний зняти арешт з усього майна боржника. 21 серпня 2017 року рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем виконано ,але доказів про сплату виконавчого збору не має. Частина 2 статті 50 Закону України « Про виконавче провадження» (в редакції на час примусового виконання) передбачала зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі,який його видав) ,а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.Виконавче провадження ,в межах якого накладено арешт на майно боржника ,було повернуто стягувачу за ст.47 Закону України « Про виконавче провадження» ,а не закінчено провадженням,що не підпадає під дію ч.1 ст.50 Закону України « Про виконавче провадження» (ст.40 у новій редакції),а отже арешт за таких обставин не знімається.Стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій,надходять до державного бюджету України та є невід*ємливою частиною його формування. Позивач жодним чином не довів,що оскаржувані постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження були прийняті з порушенням вимог діючого законодавства,що виключає обґрунтованість вимог позивача .

У відзиві на апеляційну скаргу УДВС ГТУЮ у Донецькій області зазначено,що позивач жодним чином не довів,що оскаржувані постанови про арешти майна були прийняті з порушенням вимог діючого законодавства та жодним чином не було доведено,що суд при ухвалені рішення допустив порушення норм процесуального або матеріального права .

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Крохмальова Л.П. підтримали доводи скарги. ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з*явилася ,належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання,надала заяву про можливість розгляду справи без її особистої участі (т.2.а.с.94).

У судове засідання апеляційного суду представники Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області , УДВС ГТУЮ у Донецькій області , ВПВР ДДВС МЮ України, представник ПАТ « ПУМБ « не з`явилися, про дату , час і місце судового засідання повідомлені належним чином (т.2.а.с.67-68,69-70,71-72,73-74,82,83,85,104,105).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,що позивач ОСОБА_1 до розірвання шлюбу 14 травня 2016 року мала прізвище « ОСОБА_7 » ( а.с.8-9).

З інформаційної довідки по виконавчому провадженню № 37639732 вбачається,що з 16 квітня 2013 року на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ в Донецькій області перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 590 164, 91 доларів США. Виконавче провадження було відкрито 16 квітня 2013 року . 24 квітня 2013 року - відкладення виконавчих дій. 07 травня 2013 року внесені відомості про винесення постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 471 541, 76 грн . 14 травня 2013 року в розділі «звернення стягнення на майно боржника» зазначено, що боржником рішення суду не виконане та винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29 липня 2013 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу (п.2 ч.1 ст.47) у зв`язку відсутністю майна боржника на яке може бути звернуто стягнення ( а.с. т.1. 125-126).

Також, з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 липня 2015 року вбачається,що державним виконавцем Володарського (Нікольского) ВДВС відкрите виконавче провадження за виконавчим листом від 25 січня 2013 року № 0507/377/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 641 084, 82 грн. та накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно боржника та заборони відчуження майна ( т.1.а.с.138,169).

Згідно з копії постанови про арешт коштів боржника від 13 липня 2015 року державним виконавцем Володарського (Нікольского) ВДВС і Донецької області в обґрунтування постанови зазначено, що боржник самостійно рішення не виконує. На підставі відповіді ДПС України виявлені належні боржнику розрахункові рахунки , на які накладено арешт на виконання судового рішення (т.1. а.с.171).

Згідно з копії постанови від 15 жовтня 2015 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акту про те , що боржник на території району не проживає, знявся з реєстрації за колишнім місцем проживання, а за новим місцем проживання зареєстрований, але не проживає. Майно на яке можна звернути стягнення не виявлено (т.1. а.с.139).

З копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 липня 2016 року ВПВР ДДВС МЮ України в межах виконавчого провадження № 48984345 за виконавчим листом від 25 січня 2013 року № 0507/377/2012 вбачається відкриття провадження 08 липня 2016 року. У вказаній постанові державним виконавцем зазначено,що рішення суду в добровільному порядку не виконане, а тому з метою примусового виконання рішення накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення 590 164, 91 долларів США, що за офіційним курсом НБУ на час складання постанови становить 14 628 417, 62 грн.( т.1. а.с.162).

На підтвердження надіслання документів виконавчого провадження боржнику надано копію конверта із зазначенням адреси ОСОБА_4 та довідку про направлення рекомендованим листом ( т.1.а.с.163-165).

Постановою ВПВР ДДВС МЮ України від 01 вересня 2016 року в межах виконавчого провадження № 48984345 виконавчий лист від 25 січня 2013 року № 0507/377/2012 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв*язку з відсутністю майна у боржника , на яке може бути звернуто стягнення (т.1 а.с.166).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначені вище арешти майна боржника внесені в Державний реєстр та є актуальними (т.1. а.с.10).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ПАТ «ПУМБ» від 21 серпня 2017 року підтверджено, що банк як кредитор за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року підтверджує відсутність фінансових претензій до ОСОБА_4 за кредитним договором, та договорами іпотеки (т.1. а.с.120).

Згідно з листами УДВС ГТУЮ у Донецькій області та ДДВС МЮ України встановлено, що позивач зверталась до цих органів із заявою про скасування постанов про арешт майна, але їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (т.1. а.с.13-15).

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того,що органи державної виконавчої служби діяли правомірно, не знявши арешт з майна боржника при поверненні виконавчого документу стягувачу. Позивачем ОСОБА_8 підтверджено погашення боргу перед стягувачем, після початку примусового виконання рішення суду та останнього повернення виконавчого документу стягувачу. Але ж не надано доказів на підтвердження сплати виконавчого збору, який був визначений постановою державного виконавця 07 травня 2013 року у зв`язку з невиконанням судового рішення боржником самостійно. Позивач є стороною виконавчого провадження, на яку при примусовому виконанні судового рішення покладені зазначені обтяження для виконання покладених зобов`язань. Право позивача ,як сторони виконавчого провадження не є порушеним, тому що відповідачі діяли в межах своїх повноважень і враховуючи викладені обставини не мають підстав для зняття арешту з майна боржника при несплаті виконавчого збору, навіть при фактичному виконання в повному обсязі рішення,що зазначено в ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає наслідки завершення виконавчого провадження. Постанова про стягнення виконавчого збору від 07 травня 2013 року внесена в Єдиний реєстр виконавчих проваджень по зазначеному виконавчому провадженню, а тому, враховуючи поважні причини неможливості надати постанову суду із-за перебування архіву на непідконтрольній органам державної влади території, суд вважає доведеним факт винесення цієї постанови державним виконавцем.Позивач мала право на оскарження цієї постанови в межах строків виконавчого провадження , але ж своїм правом не скористалася.

Такий висновок суду першої інстанції суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,позивач ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна боржника , накладеного постановою ВДВС Володарського РУЮ від 06 липня 2015 року, УДВС ГТЮ в Донецькій області від 14 травня 2013 року, постановою ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 26 липня 2016 року про арешт належного їй майна, як боржника, та оголошення заборони на його відчуження, накладений під час примусового виконання судового рішення по цивільній справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до приписів частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі:1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 60 наведеного Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України « Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Також, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", зазначає що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Проте,суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ч.5 ст.60 наведеного Закону (в редакціі від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) та на вимоги ч.5 ст.59 наведеного Закону (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII ).

Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Збирання доказів у цивільних справах не є обов*язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ОСОБА_9 ,звернулася до суду з вимогами про зняття арешту з майна в порядку позовного провадження,мотивуючи вимоги тим,що в провадженні відповідачів не знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист виданий 25 січня 2013 року № 0507/3546/2012 ,заборгованості перед стягувачем ПАТ «ПУМБ» у неї не має ,про що свідчить нотаріально посвідчена заява банку від 21 серпня 2017 року , та після повернення виконавчого листа ВПВР ДДВС МЮ України 01 вересня 2016 року стягувачу, відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження»,виконавчий документ ,який як зазначено у постанові державного виконавця в строк до 01 вересня 2017 року ,повторно для виконання не був пред*явлений ,оскільки банк підтвердив відсутність фінансових,матеріальних та будь-яких інших поточних чи майбутніх претензій та/або вимог за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , договором іпотеки № 6666218 , посвідченим 29 липня 2008 року приватним нотаріусом Маріупольськогого міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. за реєстровим № 2689 та договором іпотеки № 6704032 ,посвідченим 29 липня 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. за реєстровим № 2691 (т.1.а.с.4-7,12,166) .

Про теперішній час ,згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ,актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень ,а саме арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції Донецької області () про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 06 липня 2015 року ,серія та номер виконавчого провадження № 48034458 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 липня 2015 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 22654739; накладений на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області () про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 травня 2013 року ,серія та номер виконавчого провадження № 37639732 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16 травня 2013 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 2295978; накладений на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( в межах суми 590 164 ,91 доларів США ) від 26 липня 2016 року ,серія та номер виконавчого провадження № 48984345 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 30639095 (т.1.а.с.10).

Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» .

Проте, матеріали справи,окрім запису в інформаційній довідці по виконавчому провадженню № 37639732, за яким виконавчий лист від 25 січня 2013 року № 0507/377/2012

29 липня 2013 року повернуто стягувачу відповідно п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна), не містять відомостей направлення на виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі 471 541, 76 грн.

Отже, розглядаючи спір, суд першої інстанції не правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно та не всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм не належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, а також те, що арешт на майно ОСОБА_11 . державним виконавцем накладено правомірно в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості, проте право вимоги боргу у стягувача з причини погашення боржником суми заборгованості відсутнє, звернення до виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору не підтверджено, а наявний арешт нерухомого майна порушує право власника і перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати це право, визначене ст. 319 ЦК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з її боку та підлягають задоволенню,а рішення суду першої інстанції від 03 червня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 03 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог : публічне акціонерне товариство « Перший Український Міжнародний Банк» про зняття арешту з майна боржника -задовольнити.

Зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_1 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції Донецької області () про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 06 липня 2015 року ,серія та номер виконавчого провадження № 48034458 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 липня 2015 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 22654739.

Зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_1 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . накладений на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області () про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 травня 2013 року ,серія та номер виконавчого провадження № 37639732 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16 травня 2013 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 2295978.

Зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_1 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . накладений на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( в межах суми 590 164 ,91 доларів США ) від 26 липня 2016 року ,серія та номер виконавчого провадження № 48984345 за виконавчим листом № 0507/3546/2012, виданим 15 вересня 2015 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6665573 від 29 липня 2008 року , та внесеного до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 30639095.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2019 року .

Судді: