Справа № 362/4724/19
Провадження 2/362/2387/19
У Х В А Л А

"13" серпня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковбеля М.М., при секретарі - Чорній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан кредит" в особі генерального директора ОСОБА_1 .Ю. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

13.08.2019 року Генеральний директор ТОВ "Пан кредит" ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міьскрайонного суду Київської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 557 268,71 грн. та одночасно з цим подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, у якій просить суд накласти арешт на 47/100 житлового будинку АДРЕСА_1 та належить відповідачу на підставі дублікату Договору купівлі-продажу частки будинку № АДРЕСА_2 від 23.01.2016 року, посилаючись на те, що 26.03.2019 року між ТОВ "Пан кредит" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №КД-0008/03-19/2105, відповідно до якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 271 400,00 грн. Станом на 13.08.2019 року Відповідач умови Договору належним чином не виконує, не погашає кредит та не сплачує проценти, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 557 628,71 грн. Враховуючи те, що Відповідачем здійснюється продаж 1/2 вказаного житлового будинку за ціною 27500 доларів США, то вважає, що такий вид забезпечення позову як арешт нерухомого майна є співмірнним із ціною позову відповідно до заявлених Позивачем позовних вимог.

Враховуючи те, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки майно, що належить відповідачу ОСОБА_3 може бути продано, або іншим шляхом передано третім особам, і відсутність цього майна у ОСОБА_3 на час виконання рішення суду, може призвести до неможливості його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч.1 і 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів

Згідно положень п.6 зазначеної постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника)

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів заяви продаж 1/2 будинку АДРЕСА_1 здійснюється за 27500 доларів США.

Судом враховано, що спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на 47/100 житлового будинку, належних відповідачу, тобто заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо даного нерухомого майна жодним чином не позбавляє власника права володіння нею. Також, арешт частки житлового будинку ніяким чином не впливає на будь-чиє користування вказаною квартирою.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги предмет та ціну позову, ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, враховуючи наявність спору між сторонами та вагомість доказів, наданих позивачем на підтвердження можливого продажу відповідачем квартири, суд вважає, що на час розгляду справи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту майна, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд вважає,за можливе задовольнити дану заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно до розгляду даної справи по суті та набрання законної сили судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 47/100 житлового будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі дублікату Договору купівлі-продажу частки будинку №672 від 23.01.2016 року (номер запису про право власності: 13602221).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пан кредит" (місцезнаходження: 03039, м.Київ, вул.В.Забіли, 5, офіс 117, ) .

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення рішення до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М.Ковбель