Дата документу 06.08.2019 Справа № 314/1253/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 314/1253/19 Головуючий у 1 інстанції Кіяшко В.О.
Провадження №22ц/807/2188/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Павлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

В обґрунтування своєї заяви зазначала, що вона разом зі своїм сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, та колишнім чоловіком ОСОБА_2 мешкають в будинку АДРЕСА_1 .

Заявниця постійно потерпає від психологічного домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , яке полягає в погрозах застосування фізичного насильства, залякуванні, приниженні та ображанні нецензурними лайками. ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. Це все також супроводжується пошкодженням домашніх речей, одягу, взуття, меблів, іншого облаштування будинку. У більшості випадків все твориться в присутності сина ОСОБА_3 , хоча він вже повнолітній, але цією поведінкою кривдника завдається шкода і його психічному здоров`ю.

З приводу безкінечних конфліктів заявниця неодноразово зверталася із заявами до Вільнянського ВП Пологівского ВП ГУНП в Запорізькій області та до Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури. Крім того, за заявою заявниці порушено кримінальне провадження № 0000804 від 28.08.2018 року, за ч. 1 ст. 125 КК України. Протягом квітня - серпня 2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області неодноразово розглядались питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, які закривались судом у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Незважаючи на заходи профілактичного впливу з боку дільничного, ОСОБА_2 своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в даному будинку є нестерпним.

З огляду на зазначене просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: Заборонити ОСОБА_2 на строк шість місяців наближатися до ОСОБА_1 ближче ніж на 10 м. та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року, та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи містять копії довідок органу поліції за її зверненнями, також постанови Вільнянського районного суду Запорізької області, якими встановлено факти скоєння кривдником дрібного хуліганства відносно заявниці, факти скоєння кривдником порушення громадського порядку. Зазначала також, що після винесення рішення судом першої інстанції про відмову у видачі обмежувального припису, дії ОСОБА_2 стали нестерпними, зокрема накинувся з кулаками на їхнього сина.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.07.2014 року розірвано (а.с. 10).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять син - ОСОБА_3 , та співмешканець ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що за матеріалами справи не встановлено в діях ОСОБА_2 факту застосування домашнього насильства у визначених Законом формах щодо ОСОБА_1 , а в більшості випадків конфлікти між колишнім подружжям мають обопільний характер, в інших випадках виникають з приводу розподілу спільного майна.

З зазначеним висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Розділ 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Так, згідно з положеннями ст.350-1ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін..

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків.

Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону).

В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Згідно з постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.07.2018 року, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 07.04.2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин за місцем мешкання ОСОБА_2 спалив взуття ОСОБА_1 , чим скоїв дрібне хуліганство (а.с. 11).

З постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.11.2018 року вбачається, що 02.07.2018 року, приблизно о 13-й годині 20 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи у буд. АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , в ході чого висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та вигнав її з дому (а.с. 12).

Постановами суддів Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.11.2018 року та від 14 грудня 2018 року також встановлено факт влаштування сварки ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 (а.с. 13, 14).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Вільяннського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявами, щодо дій ОСОБА_2 відносно неї, про що відносно останнього складались адміністративні матеріали, протоколи за ст. 173 КУпАП та проводилась профілактична бесіда з приводу недопущення протиправної поведінки відносно неї та сина ОСОБА_3 . Зокрема такі факти відображені у довідках Вільяннського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 19.09.2018 року №5874, від 23.08.2018 року № 5041, від 16.09.2018 року № 5601, від 20.08.2018 року № 4925, від 29.06.2018 року № 3672 (а.с. 19-23).

Відповідно до постанови слідчого СВ Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області вбачається, що в ході досудового розслідування було встановлено, що 03.08.2018 року, приблизно о 13.00 годині ОСОБА_1 знаходилась вдома за адресою свого проживання, а саме в зальній кімнаті другого поверху. Також в будинку знаходився її колишній чоловік, який знаходився на першому поверсі будинку за адресою проживання, де розпивав алкогольні напої. У зазначений час вона почула, як по сходинках, які з`єднують перший і другий поверх, піднімається ОСОБА_4 , після чого останній одразу ж пішов до кімнати, де вона перебувала і підійшов до неї, стягнув з ліжка і почав виштовхувати ОСОБА_1 руками обох рук з кімнати, при цьому в грубій формі говорив їй, що б вона покинула будинок, на що остання відмовилася. Після цього ОСОБА_4 почав наносити їй кулаком лівої руки приблизно 2-3 удару в область лівої частини обличчя, на що вона позадкувала назад, і підійшла до сходовому майданчику. Безпосередньо перед самим спуском по сходовому майданчику ОСОБА_4 почав штовхати її вниз, на що вона схопилася за його верхній одяг і вони вдвох почали спускатися вниз по сходах, де приблизно на висоті трьох сходинок її колишній чоловік штовхнув ОСОБА_1 і вона впала на підлогу, при цьому вдарилася лівим боком об підлогу. Після цього вона попрямувала в бік виходу з приміщення будинку, де в дверному отворі її наздогнав ОСОБА_4 і завдав удар ногою (без взуття) в область попереку, по інерції, від завданого удару вона вибігла з приміщення будинку, а останній закрив за нею двері і замкнув їх на замок. Перебуваючи у дворі вона подзвонила співробітникам поліції і розповіла про те, що трапилося. Через 5-10 хвилин приїхав її син і співробітники поліції, яким вона розповіла про те, що трапилося. 03.08.2018 вона попрямувала в Вільнянське міжрайонне відділення СМЕ, де їй було проведено обстеження і зафіксовані тілесні ушкодження (а.с. 24).

Постановою прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області від 26.02.2019 року було скасовано вищевказану постанову слідчого та направлено матеріали досудового розслідування для організації та проведення подальшого розслідування (а.с. 25).

З наведеного вище вбачається, що учасники справи, колишнє подружжя, хоч на даний час і не пов`язані родинними чи сімейними зв`язками, проте протягом тривалого часу проживають спільно, пов`язані спільним побутом та мають відповідно взаємні права та обов`язки щодо сумісної повнолітньої дитини ,яка проживає разом з ними.

Окрім наведеного, матеріалами справи достеменно встановлено вчинення протягом тривалого часу заінтересованою особою ОСОБА_2 домашнього насильства у формі психологічного насильства стосовно заявниці. Зокрема, як мінімум з 2018 року у формі образ, погроз, залякувань, що спричинили емоційну невпевненість у заявниці, викликали побоювання за свою безпеку та спричинили шкоду психічному здоров`ю заявниці.

Зважаючи на вказані докази, а також пояснення заявниці, є підстави вважати, що вчинення останнім насильства в сім`ї, носить тривалий та систематичний характер, а, також, як на час ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на час розгляду справи апеляційним судом існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій.

Із вказаних доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають, не менше року та такі конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку ОСОБА_2 , хоча на даний час його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) тиску, проте є такими, що порушують психологічну недоторканість людини.

Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе та їхнього сина, свідчать наведені вище докази та звернення її до суду.

Під час розгляду справи «Беваква та С. проти Болгарії» у рішенні від 12 вересня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що хоч основним об`єктом статті 8 Конвенції є захист фізичних осіб від свавілля державних органів, додатковими об`єктами можуть бути і позитивні зобов`язання, що проявляються в ефективній «повазі» до приватного та сімейного життя і такі зобов`язання можуть включати в себе застосування заходів з врегулювання відносин між фізичними особами. Діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (§64).

Суд також наголосив, що концепція приватного життя включає в себе фізичну та психологічну недоторканість людини. Окрім цього, позитивні зобов`язання державних органів в аспекті забезпечення прав, передбачених статтями 2 та 3 Конвенції, а в окремих випадках статтею 8 самостійно або у поєднанні зі статтею 3, можуть включати обов`язок встановлювати та застосовувати на практиці відповідне законодавство, що дозволяє захистити проти насильницьких актів з боку фізичних осіб (§65).

У своєму рішенні Європейський суд визнав порушення статті 8 Європейської конвенції, зокрема невиконання Болгарією своїх позитивних зобов`язань щодо забезпечення поваги до приватного та сімейного життя заявників. Зокрема, Суд вважав, що право на повагу до приватного та сімейного життя заявників було порушено через нездатність суду своєчасно вирішити питання визначення тимчасового місця проживання дитини, що в свою чергу вплинуло на життя та благополуччя заявника С ОСОБА_5 та недостатність та неефективність заходів, які були застосовані у відповідь на поведінку колишнього чоловіка заявниці ОСОБА_6 . Суд також підкреслив, що ставлення до проблеми домашнього насильства як до «приватної справи» несумісне з обов`язком держави захищати сімейне життя громадян і заявників зокрема.

У своєму рішенні по справі «Контрова проти Словаччини» (Case of Kontrova v. Slovakia) Суд вказав, що в першому реченні ст.2 §1 Конвенція зобов`язує держави не тільки утримуватися від навмисного і незаконного позбавлення життя, а також вживати всіх необхідних заходів для захисту осіб, які перебувають під його юрисдикцією5. Це включає в себе основне зобов`язання держави забезпечити право на життя за рахунок впровадження ефективних положень кримінальноправового характеру для запобігання вчиненню злочинів проти особи, підкріплені правоохоронними механізмами щодо попередження, припинення і покарання за порушення таких положень. Це також поширюється за відповідних обставин на позитивне зобов`язання влади приймати оперативні превентивні заходи для захисту особи, життю якої загрожують злочинні дії іншої особи (§49 [4]).

Посилання суду першої інстанції про те,що сварки та бійки носять обопільний характер,не спростовують,а навпаки підтверджують наявність вкрай неприязних відносин між колишнім подружжям ,яки у разі не застосування належних засобів впливу можуть призвести до тяжких негативних наслідків.

Зважаючи на вищевказане, судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у видачі обмежувального припису.

Визначаючи види заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків обмежувальним приписом,судова колегія враховує обставини справи, тривалість неприязних стосунків та той факт ,що будинок де мешкають заявниця та кривдник є спільною сумісною власністю подружжя і єдиним їх місцем проживання.

Крім того, слід зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 350-1-350-8 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Павлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати строком на шість місяців обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 виданий 19.07.1992 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області:

Наближатися до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26.03.1999 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області ближче ніж на три метри та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26.03.1999 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію постанови направити до Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 виданий 19.07.1992 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: