ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 615/562/18

Провадження № 22-ц/818/2587/19

05 серпня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»,

відповідачі - ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Велес-В»,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуПриватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року (суддя Токмакова А.П.) по справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою,-

встановив:

В квітні 2018 року ПСП «Нове життя» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило:

- визнати недійсним договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на земельну ділянку площею 5,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між Фермерським господарством «ВЕЛЕС-В» та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.04.2018 року за №25669024 та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати поновленим договір оренди землі на земельну ділянку 5,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1 від 30.12.2005 року, зареєстрований 31.01.2008 року за № 57, та визнати укладеною додаткову угоду в наведеній позивачем редакції від 01.10.2017 року,

- судові витрати (судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи) покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог зазначав, що 30.12.2005 року між ОСОБА_1 та ПСП «Нове життя» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , який зареєстрований 31.01.2008 року за № 57.

Відповідно до п. 8 Договору оренди земельної ділянки, договір укладено на п`ять років.

17.07.2012 року до вказаного договору укладено додаткову угоду, якою, на думку позивача, продовжено строк дії договору ще на 5 років, тобто з урахуванням ст.18 ЗУ «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладення договору, строк дії вказаного договору тривав до 11.12.2017 року.

На виконання положень ч.ч.1,2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», ним завчасно направлено ОСОБА_1 лист-повідомлення від 01.10.2017 року про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди.

Проте, 03.11.2017 року ОСОБА_1 надіслано відповідь про відмову у поновленні договору від 30.12.2005 року, яку обґрунтовано бажанням самостійно використовувати земельну ділянку площею 5,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що протягом місяця після закінчення строку дії договору ні одна із сторін не повідомила про розірвання договору, а орендар продовжує використовувати спірну земельну ділянку.

Але, 29.03.2018 року між відповідачами укладено договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) зазначеної земельної ділянки, який 05.04.2018 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Позивач вважає, що укладання договору емфітевзису між відповідачами є грубим порушенням його переважного права як орендаря на поновлення договору оренди, оскільки він скористався правом на поновлення договору на новий строк, виконав всі необхідні для цього дії, а ОСОБА_1 не дотримано вимог, передбачених ст.33 ЗУ «Про оренду землі», натомість укладено договір емфітевзису з іншою юридичною особою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини.

25.02.2019 року відповідач ОСОБА_1 надала письмові пояснення, в яких підтверджує, що є обізнаною про даний спір, позиція, яка викладена її представником у заявах по суті та інших процесуальних документах з нею узгоджена, відповідає її волі та інтересам. Вказала, що направляла листи позивачу, в яких повідомляла, що земельну ділянку бажає використовувати самостійно, просила повернути належну їй земельну ділянку, не здійснювати жодних сільськогосподарських робіт. Деякі з направлених листів позивач отримував, проте не відповідав.

Представник відповідача ФГ «Велес-В» заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року в задоволенні позову ПСП «Нове життя» відмовлено. Постановлено стягнути з ПСП «Нове життя» на користь ФГ «Велес-В» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПСП «Нове життя» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що укладання додаткової угоди від 17 липня 2012 року було направлено на продовження орендних відносин ще на 5 років з моменту її реєстрації, тобто до 11 грудня 2017 року.

У листах-повідомленнях від 22 червня 2017 року, 03 листопада 2017 року відповідачка зазначає, що строк договору триває до 11 грудня 2017 року. У 2018 році Підприємство продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою, зняло урожай та виплатило ОСОБА_1 плату за користування земельною ділянкою у 2018 році. Договір мав діяти з врахуванням п. 29 Договору з врахуванням ротації основної сівозміни, тобто до збору врожаю у 2018 році. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу не можна вважати обґрунтованим; відсутній детальний попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Зазначає, що позивач не навів достатніх підстав вважати його переважне право порушеним після закінчення дії договору оренди від 30.12.2005 року.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області № 32 від 09.07.2001 року, зареєстрованого 27.08.2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 98, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,72 га, кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 120981056 від 17.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,72 га кадастровий номер НОМЕР_1 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Харківська область, Валківський район, Олександрівська сільська рада.

30.12.2005 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПСП "Нове життя" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради.

П.2 Договору оренди землі передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,72 га, у тому числі рілля.

Згідно п.8 Договору оренди землі договір укладено на п`ять років. Після закінчення строку договору оренди землі, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

П.9 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься у формі та розмірі 1,5 % вартості земельної ділянки, нараховується в грошовій формі. Видається грошима або продукцією по ринкових цінах, послугами по цінах господарства, виходячи з можливості господарства.

Відповідно до п.11 Договору оренди землі орендна плата вноситься у строки до 31 грудня кожного року.

П.27 Договору оренди землі передбачено, зокрема, що дія договору землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

П.34 Договору оренди землі передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений договір зареєстровано у Валківському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії «Центрального державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.01.2008 року за № 57.

17.07.2012 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПСП "Нове життя" (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2005 року.

Сторони домовились внести в договір оренди землі від 30.12.2005 року наступні зміни:

- пункт 5 викласти у наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 137 344, 49 грн. станом на 01.01.2012 року»;

- пункт 8 Договору викласти у наступній редакції: «Договір укладено сторонами на 5 (п`ять) років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Договір діє з моменту його державної реєстрації. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін»;

- пункт 9 викласти у наступній редакції: «Орендна плата отримується у грошовій формі готівкою в касі орендаря в період з 01 липня по 31 грудня поточного року. Розмір орендної плати у рік становить 4120,33 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеній в пункті 3 договору. За письмовою або усною домовленістю сторін орендна плата може сплачуватись у натуральній формі (зерно, цукор та інше), або відробітковій формі (надання послуг, культивація, оранка, транспортні послуги та інше) по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

- пункт 24 доповнити Умови збереження стану об`єкту оренди: Орендар зобов`язаний дотримуватися режиму використання земель сільськогосподарського призначення у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Передача права оренди Земельної ділянки у заставу та внесення вказаного права оренди до статутного фонду (капіталу) господарського товариства або іншого підприємства можливі лише за письмовим погодженням цього питання між сторонами Договору оренди. Доповнити текст п. 24 договору другим абзацом «письмово повідомити Орендаря про зміну свого місця мешкання або номера телефону у 3-денний термін від вказаної дати такої зміни».

При цьому в Додатковій угоді б/н від 17.07.2012 року сторони погодили, що ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди від 30.12.2005 року, набирає чинності після її державної реєстрації та діє у строк, визначений Договором.

Додаткова угода зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року за № 02926.

Залишаючи позовну заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не укладали нового договору, а у додатковій угоді лише виклали деякі пункти Договору у іншій редакції. Волевиявлення ОСОБА_1 щодо строків дії договору оренди землі було спрямоване не на продовження строку дії договору ще на 5 років, а на визначення строку дії договору від 30 грудня 2005 року саме на 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. ПСП «Нове життя» до закінчення строку дії договору не повідомляв орендодавця в установлені строки про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, не направляв жодних листів з проектом додаткової угоди.

Враховуючи відсутність порушення переважного права позивача, договір про користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідає вимогам закону, є дійсним, права та обов`язки позивача не порушує.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПСП «Нове життя» зазначає, що ОСОБА_1 визнаються обставини, що строк дії договору оренди становить до 11 грудня 2017 року, про що нею зазначено у листі повідомлені від 03 листопада 2017 року. Однак в порушення їх переважного права на укладання договору оренди нею надано земельну ділянку у користування ФГ «Велес -В».

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2017 року ПСП «Нове життя» направлено ОСОБА_1 лист повідомлення про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди.

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 направлено лист-повідомлення про відсутність бажання продовжувати договір оренди, термін дії якого закінчується згідно додаткової угоди до договору оренди землі 11 грудня 2017 року, на новий термін з ПСП «Нове життя» та наміром використовувати земельну ділянку самостійно.

29 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Велес -В» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) порядок укладення якого урегульовано Главою 33 ЦК України та Главою 16-1 ЗК України і який відрізняється від договору оренди земельної ділянки. Зокрема: строк дії договору емфітевзису встановлюється договором, в той час, як договір оренди (в залежності від призначення землі) може становити від 7 до 50 років. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором емфітевзису. На відміну від договору оренди землі, розмір плати за договором емфітевзису не залежить від нормативної грошової оцінки землі. Оплата може здійснюватися як періодично, так і разовим платежем, або ж за будь-яким іншим принципом, визначеним сторонами. На відміну від договору оренди землі, законодавчо не встановлені межі розміру оплати за договором емфітевзису. Також, на відміну від договору оренди землі, емфітевзис може відчужуватися іншій особі землекористувачем (власник земельної ділянки має переважне право на купівлю емфітевзису). Якщо за договором оренди землі сторони можуть бути замінені лише за спільною згодою (крім встановлених законодавством випадків), орендар має право передавати землю в суборенду лише якщо це передбачено в договорі оренди, то у випадку укладення договору емфітевзису землевласник, якщо землекористувач використовує землю за цільовим призначенням і не погіршує характеристик земельної ділянки, має достатньо обмежені засоби впливу на користування землекористувачем земельною ділянкою. Крім того, емфітевзис може передаватися землекористувачем у спадок.

Таким чином враховуючи, що між відповідачами укладено не договір оренди, а договір емфітевзису, який є іншим видом користування чужою земельною ділянкою, тому суд вважає, що у цьому випадку позивач не мав переважного права на укладення договору оренди.

Підстав для визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою не вбачається.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано наступні документи: копію Договору про надання правової допомоги №30/17 від 01 серпня 2017 року; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №360 виданого 08 липня 2011 року; рахунок-фактуру №615/562/18 від 12 лютого 2019 року; копію платіжного доручення про сплату винагороди адвокату 20 лютого 2019 року ; копію акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №30/17 від 01 серпня 2017 року.

Обсяги правової допомоги, наданої адвокатом клієнту визначено у акті прийому-передач, відповідно до якого адвокатом здійснено наступні дії з зазначенням кількості годин: підготовка доказової бази для подання відзиву на позов ПСП "Нове життя" про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди та складання відзиву з додатками (доказами) від 26 червня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області у цивільній справі № 615/562/18 загальною вартістю 4000,00 грн.; правовий аналіз відповіді на відзив на позовну заяву від ПСП "Нове життя" загальною вартістю 1000,00 грн.; складання заперечень на відповідь на відзив від 30.07.2018 року, направлення позивачу засобами поштового зв`язку по справі № 615/562/18, 3 години загальною вартістю 3000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи 25 вересня 2019 року вартістю 1000 грн.

Загальна вартість наданих послуг складає 9000,00 грн.

Окрім цього, до суду апеляційної інстанції представником відповідачів подано клопотання про стягнення 7000 грн. на професійну правничу допомогу, які понесені при розгляді справи в Харківському апеляційному суді.

В обґрунтування клопотання надано акт приймання-передачі надання правової допомоги №30/17 від 01 серпня 2017 року, за яким ФГ «ВЕЛЕС -В» надано наступні послуги:- правовий аналіз апеляційної скарги ПСП «Нове життя» - 3000 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу - 4000 грн., всього - 7000 грн.; розрахунок фактуру №615/562/18 від 03 червня 2019 року на суму 7000 грн. та платіжне доручення № 415 від 22 липня 2019 року про сплату 7000 грн.

Витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ФГ «ВЕЛЕС-В».

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» - залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на користь Фермерське господарство «Велес-В» витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко