Справа № 191/2490/19
Провадження № 2/191/614/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на квартиру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вона знаходилась у шлюбі з 24.06.1978 року. Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу квартири від 07.02.2003 року оформлено на ім`я позивача, як на покупця, в період шлюбу зі спадкодавцем. 12 грудня 2018 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до Першої синельниківської державної нотаріальної контори, інших спадкодавців не має.

12 квітня 2019 року вона звернулась до Першої синельниківської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як договір купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Ситник О.В. 07.02.2003 року за реєстром № 255 зареєстрований за ОСОБА_1 та належить спадкоємцю на праві спільної сумісної власності подружжя. Для отримання спадщини необхідно виділити зі спільної сумісної в спільну часткову власність свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно видати неможливо у зв`язку зі ст. 25 п.4 ЦК України.

В зв`язку із викладеним, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на ст. ст. 1221,1223,1261,1269 ЦК України, просить суд:

- визнати, що частка померлого ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становила- 1/2;

-визнати за нею право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 :

- на 1/2 частку квартири, як частку у спільному сумісному майні подружжя;

- на Ѕ частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання заявлених позовних вимог та розгляд справи без її присутності.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 серпня 2018 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із наданої суду Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області копії спадкової справи № 301/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини 12 грудня 2018 року звернулася тільки його дружина ОСОБА_1 , в заяві вона вказала, що крім неї спадкоємцем є його син ОСОБА_4 , але він з заявою про прийняття спадщини до першої Синельниківської державної нотаріальної контори не звертався.

12 квітня 2019 року, позивачем у справі ОСОБА_1 отримано постанову державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить спадкоємцю та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, не містить визначення часток.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу, виданого 07.02.2003 року, за № 255 посвідченого Ситник О.В. приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про що зроблено в БТІ запис в реєстрову книгу 54 за № 100, ОСОБА_1 придбала трикімнатну приватизовану квартиру АДРЕСА_2 а жилою площею 39,4 кв.м. (а.с.6).

Надана суду копія довідки від 05.06.2019 року за № 649 КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області, повідомляє про те, що згідно архівних даних, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі - продажу ВАС № 801353 р.255 07.02.2003 року.

11.01.2019 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Викладені обставини дають суду підстави для висновку, що спадкоємцю ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі належить право власності на квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 39,4 кв.м, яка є предметом спадкування не може перешкоджати у реалізації спадкових прав позивача.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.1978 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд вважає належність нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частці кожному.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, шляхом визнання за нею права приватної власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити.

Визнати, що частка померлого ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становить - Ѕ.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 :

на Ѕ частку квартири, як частку у спільному сумісному майні подружжя;

на Ѕ частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб