Справа № 452/2368/19
УХВАЛА

26 липня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар Задорожна В.Б.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває справа за вищевказаним позовом в якому представником позивачки заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Копистянському Юрію ОСОБА_4 видавати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 до вирішення справи. На обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначає, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , піврічний строк для прийнятій спадщини спливає 05.08.2019 року. Після спливу зазначеного строку нотаріус вправі видати відповідачу свідоцтво про право на спадщину на підставі оспорюваного позивачем заповіту. Відповідач після отримання свідоцтва про право на спадщину матиме право відчужити успадковане майно, що в свою чергу, утруднить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача. Відтак, без вжиття заходів забезпечення позову, з високим ступенем вірогідності, предмет спору за час розгляду справи може бути відчужено, що унеможливить виконання рішення суду та завдасть позивачу значних майнових збитків.

Вжиття таких заходів не може завдати ще більше школи, ніж та, якій можна запобігти, і не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Зустрічне забезпечення у даній справі просить не застосовувати у зв`язку із необов`язковістю та недоцільністю.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1)до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України передбачає, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в сукупності, клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішити в подальшому в разі необхідності у даній цивільній справі. Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 258, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу ОСОБА_6 видавати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 до вирішення справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Позивачка: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу, адреса місцезнаходження Львівська область, вул. Мазепи, 5, м. Самбір, поштовий індекс 81400.

Суддя