Справа № 4-с/760/126/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретарів - К.С. Кулініч, А.Л. Хліменкової

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

в с т а н о в и в:

15.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Кісельової В.В., в якій просив визнати протиправними дії приватного виконавця Кісельової В.В., що полягають у поданні до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2335; та заборонити приватному виконавцю Кісельовій В . В. вчиняти дії щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25.04.2016 по справі № 760/8840/15-ц шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 02-10/37 від 02.02.2007 на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25.04.2016 по справі №760/8840/15-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №458/12911 від 02.02.2007:

-по сплаті процентів за період з 06.05.2012 по 05.05.2015 в розмірі 54402,59 доларів США;

-по пені за прострочення сплати процентів за період з 06.05.2014 по 05.05.2015 в розмірі 355947,44 гривень.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист від 30.11.2016 №760/8840/15-ц, на підставі якого приватним виконавцем Кісельовою Віталіною Володимирівною відкрито виконавче провадження №57934287 від 17.12.2018.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії №458/12911 від 02.02.2007, було укладено іпотечний договір №02-10/37 від 02.02.2007.

Предметом іпотеки є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за №2335.

В межах вказаного виконавчого провадження №57934287 приватним виконавцем Кісельовою В.В. прийнято постанову від 05.02.2019, а саме накладено арешт на вказаний предмет іпотеки. Приватним виконавцем прийнято рішення та подано заявку про реалізацію арештованого майна через систему електронних торгів арештованим майном, організатором яких є ДП «СЕТАМ».

ДП «СЕТАМ» виставлено на електронні торги вищевказану квартиру за номером лоту № 346007 на 23.05.2019, про що ОСОБА_1 дізнався 10.05.2019 з сайту ДП «Сетам».

ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця протиправними та такими, що вчинені з грубим порушенням чинного законодавства посилаючись на те, що він з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають у вказаній квартирі.

Виходячи з того, що кредит за договором №458/12911 від 02.02.2007 є споживчим (на поточні потреби), виданий в іноземній валюті, відсутність у ОСОБА_1 іншого нерухомого житлового майна, враховуючи ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вважає, що норми вказаного Закону є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Також посилається на п.28 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, яким передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Так приватним виконавцем Кісельовою В.В. не було отримано дозволу органів опіки та піклування на передачу на реалізацію однокімнатної квартири, що належить ОСОБА_1 , тоді коли такий дозвіл мав бути отриманий у зв`язку з тим, що дана квартира є єдиним місцем проживання ОСОБА_1 та його малолітнього сина.

24.05.2019 ОСОБА_1 змінив та доповнив скаргу та просив суд визнати неправомірними (протиправними) дії приватного виконавця Кісельової В.В., що полягають у поданні до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі №2335. До набрання судовим рішенням законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 30.11.2016 №760/8840/15-ц.

Посилався на те, що коли втретє здійснював ремонт в квартирі, то робив так, щоб в квартирі можна було комфортно жити і водночас надавати в ній перукарські, косметологічні, манікюрні, масажні та інші подібні послуги, що законодавством України не заборонено.

Заперечував, що в результаті виходу державного виконавця до квартири, встановлено факт не проживання у останній ОСОБА_1 та його сина, оскільки могло бути встановлено лише факт відсутності батька і сина, а не факт не проживання, бо в робочий час вони зрідка можуть знаходитися вдома, тобто в квартирі, що обумовлено стислим графіком шкільних та позашкільних занять сина та від`їздами до бабусі в інше місто.

Щодо реєстрації в квартирі сина, ОСОБА_1 вказує, що в кредитному договорі, як і в іпотечному договорі відсутні умови, де б згадувались діти, тому він мав повне право реєструвати свого сина в єдиній належній йому квартирі.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що положення про загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, закріплені в ЗУ "Про споживче кредитування", є спеціальними нормами права, а в ЗУ "Про захист прав споживачів" - загальними. Кредитна лінія надається споживачу, котрий є фізичною особою, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит, і при цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. ЗУ "Про споживче кредитування" регулює виключно споживче кредитування.

05.06.2019 ОСОБА_1 подав доповнення до скарги на бездіяльність приватного виконавця з реалізації арештованого майна, згідно яких просив суд визнати неправомірною (протиправною) бездіяльність приватного виконавця Кісельової В.В., що полягає в не зупиненні (не скасуванні) реалізації арештованого майна ДП «Сетам» на повторних електронних торгах 23.05.2019, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі №2335. До набрання судовим рішенням законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 30.11.2016 №760/8840/15-ц.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2019 ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті до розгляду доповнень до скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі.

Приватний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та вказала, що перелічені ОСОБА_1 аргументи не відповідають фактичним обставинам та вимогам законодавства. Кісельова В.В. вважає, що в квартирі ні ОСОБА_1 ні його дитина не мешкають; приміщення використовується для здійснення комерційної діяльності; попередній дозвіл органів опіки та піклування не потрібен, оскільки дитина у приміщенні не мешкає; примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду, отже згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду не потрібна.

Представник Гордон О.В . , який діє в інтересах заінтересованої особи Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Зокрема, звернув увагу суду на наступне. Мораторій на звернення стягнення на майно громадян, яким видано валютний кредити, не поширює свою дію на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки остання не використовується як місце постійного проживання, а здається в оренду третім особам. Права малолітнього сина боржника не порушено, оскільки останній прописаний у вищевказаній квартирі після укладання іпотечного договору без згоди іпотекодержателя. Актом приватного виконавця встановлено, що діти за вказаною адресою не проживають, це також підтверджено працівниками салону краси «Діва», що розташований у іпотечній квартирі. Сам факт подачі заявки на реалізацію іпотечної квартири не позбавляє права користування останньою. Мати дитини не зареєстрована у квартирі, а отже дитина може бути зареєстрована за місцем проживання матері. Крім цього, зазначає про те, що актом приватного виконавця від 05.02.2019, договором оренди квартири № 3 від 10.12.2017, актом огляду застави від 05.02.2019, листом ОСББ «Башта», підтверджується, що іпотечна квартира не використовується за цільовим призначенням, боржник та його син там не проживають та фактично не користуються квартирою, яка переобладнана в нежитлове приміщення, де надаються косметологічні послуги. Крім того, іпотекодержатель не був повідомлений про реєстрацію дитини у іпотечній квартирі та згоди на реєстрацію не надавав.

02.02.2007 між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №458/12911. Кредит надавався на поточні потреби, без визначення цільового використання коштів, тому кредит не є споживчим, виходячи з того, що він не є короткостроковим та без визначення цільового використання коштів. Іпотечна квартира не була придбана за кредитні кошти та придбана боржником до укладання договору про надання відновлювальної лінії так і іпотечного договору. З укладеного договору про надання відновлюваної кредитної лінії, вбачається, що кредит позивачу був наданий на проточні потреби, без визначення цільового використання коштів. Квартира набута у власність до укладання договору про надання відновлювальної лінії та й іпотечного договору. зважаючи на викладене, до даних правовідносин не може бути застосовано ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, враховуючи позиції сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зазначені в скарзі правовідносини щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме : однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 підпадають під дію ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі №2335 (а.с.19 т.1).

Відповідно до договору про надання кредитної лінії №458/12911 від 02 лютого 2007 року, який був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 останньому було надано кредит в сумі 210000 доларів США строком до 01.02.2017 під 13% річних. В подальшому, Додатковою угодою №1 до вищевказаного договору від 25.12.2007, максимальний ліміт кредитування збільшено до 240000 доларів США (а.с.5-12 т.1).

02.02.2007 між зазначеними сторонами укладено іпотечний договір №02-10/37, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі №2335 (а.с.13-16 т.1).

25.04.2016 Солом`янським районним судом м. Києва винесено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №458/12911 від 02.02.2007: по сплаті процентів за період з 06.05.2012 по 05.05.2015 в розмірі 54402,59 доларів США; по пені за прострочення сплати процентів за період з 06.05.2014 по 05.05.2015 в розмірі 355947,44 гривень. У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 гривень.

Вищевикладеним достеменно підтверджується, що заборгованість ОСОБА_1 виникла із кредиту в іноземній валюті.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає термін споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Так, відповідно до п.1.2 договору про надання відновлювальної кредитної лінії №458/12911, зазначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: поточні потреби.

За наслідками ухваленого Солом`янським районним судом рішення від 25.04.2016 видано відповідний виконавчий лист та приватним виконавцем Кісельовою В.В. відкрито виконавче провадження №57934287 (а.с.128-132 т.1).

В межах вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт майна боржника від 05.02.2019, а саме накладено арешт на вказаний предмет іпотеки: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.22 т.1).

В подальшому у виконавчому провадженні № 57934287 були виконані дії щодо призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, отримання звіту про незалежну оцінку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.161-165 т.1).

28.02.2019 приватний виконавець подала до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна (а.с.166 т.1).

Скаржник має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.25 т.1).

ОСОБА_1 та його малолітній син зареєстровані за адресою: кв АДРЕСА_4 , що підтверджується ксерокопіями наступних документів: паспорту ОСОБА_1 , довідки про реєстрацію місця проживання особи, витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с.24, 26-28 т.1).

Згідно наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві власності належить тільки один об`єкт - кв. АДРЕСА_4 (а.с.30-36 т.1).

Матеріали ксерокопій виконавчого провадження містять листи Голови правління ОСББ «Башта» про повідомлення приватного виконавця, що за адресою АДРЕСА_7 знаходиться салон краси «Diva». Також підтверджує факт не проживання ОСОБА_1 та його малолітнього сина за вищевказаною квартрою (а.с.179-181 т.1).

Крім цього, матеріали скарги на дії приватного виконавця містять нотаріально посвідченої заяви гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 , засвідчено, що за їхнім спостереженням ОСОБА_1 зі своїм сином використовують вказану вище квартиру в основному у поза робочий час (а.с.210 т.1).

Виходячи із норми ст.29 ЦК та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

При цьому слід зазначити, що зареєстроване місце проживання, як і фактичне місце проживання ОСОБА_1 та його сина не є визначальним при вирішенні питання про застосування мораторію на звернення стягнення на його квартиру, яка є предметом іпотеки в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У цьому зв`язку істотне значення для застосування мораторію має той факт, що у боржника (за споживчим кредитом в іноземній валюті), немає іншого житла крім того, яке передано в іпотеку. Вказане висвітлено в Постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі № 820/6265/16.

Зважаючи на норми ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, з матеріалів скарги вбачається, що площа квартири на яку звернуто стягнення не перевищує площу визначену в одній з умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», іншого нерухомого майна за ОСОБА_1 не зареєстровано, дана квартира є єдиним нерухомим житловим майном скаржника, в якій останній та його син зареєстровані.

Таким чином, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому приватний виконавець не перевірив та не оцінив наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду.

В контексті прав стягувача слід зазначити наступне. Мораторій - відстрочення виконання зобов`язань, що встановлюються урядом на певний термін. Таким чином, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в жодному разі не ущемляє права стягувача та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити стягнення на майно окремої категорії боржників, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, серед яких і ОСОБА_1 .

Крім того, Листом Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації від 16.05.2019 №108/24-2219, ОСОБА_1 повідомлено, що Орган опіки та піклування Солом`янської в місті Києві адміністрації дозвіл на купівлю-продаж квартири за вищевказаною адресою не надавав (а.с.69 т.1), з цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 та 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України"Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII"Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону). Згідно пункту 28 розділу VІІІ вказаної вище Інструкції у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Виходячи з наведеного суд приходить до обґрунтованого висновку, що матеріали справи містять достатньо правових підстав для визнання судом неправомірними дій приватного виконавця щодо подання до Державного підприємства «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимога щодо заборонити приватному виконавцю Кісельовій В.В . вчиняти дії щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25.04.2016 по справі № 760/8840/15-ц шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 02-10/37 від 02.02.2007 на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду повинно бути виконане, за даних умов останнє може виконуватися за рахунок іншого майна, тобто іншим чином. При цьому, слід зазначити, що пряма заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки встановлена самим ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не потребує додаткового роз`яснення або впливу з боку суду.

Вимога за скаргою на дії приватного виконавця, що стосується зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 30.11.2016 №760/8840/15-ц до набрання судовим рішенням законної сили, то остання не підлягає задоволенню у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.447-451 Цивільного процесуального кодексу України, ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ЗУ «Про споживче кредитування», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни, що полягають у поданні до ДП «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за №2335.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя - Г.О. Козленко