Провадження №2/748/420/19
Єдиний унікальний № 748/775/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Меженнікової С.П.

при секретарі Красній О.А.,

з участю прокурора Оліфір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави до Чернігівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив:

- визнати недійсним розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 30.11.2017 № 630 «Про затвердження проекту землеустрою» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_1 (п. 9 Додатку до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 30.11.2017 № 630) для індивідуального садівництва із державної власності Вознесенської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для індивідуального садівництва на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району, здійснену 18.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реусом Р.В. та запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 24042755.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 отримав у власність земельні ділянки для садівництва більше одного разу, а тому розпорядження №630 від 30.11.2017 щодо відповідача ОСОБА_1 прийнято з порушенням вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України, та є недійсним.

Відповідач Чернігівська обласна державна адміністрація, у відзиві на позовну заяву зазначає, що оскаржуване розпорядження відповідає нормам чинного законодавства України та прийняте з дотриманням нормопроектувальної техніки. Відповідачем ОСОБА_1 не було повідомлено обласну державну адміністрацію про те, що ним вже отримано безкоштовно у власність земельну ділянку з цільовим призначенням - для садівництва. Повноваженнями щодо встановлення фактів реалізації громадянами України їх права на безоплатне отримання у власність земельних ділянок обласна державна адміністрація не наділена. Підстав, визначених ч.7 ст.118 ЗК України, для відмови ОСОБА_1 у предачі у власність спірної земельної ділянки не було. Крім того зазначає, що визнання недійсним розпорядження не породжує жодних юридичних наслідків, воно було реалізовано і вичерпало свою дію. А тому зважаючи на викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог до обласної державної адміністрації відмовити повністю. Також зазначає, що оскільки порушення законодавства відбулося внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , тому просить стягнути судовий збір лише з відповідача ОСОБА_1 (а.с.33-34).

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Ураховуючи, що спірні правовідносини виникли в зв"язку з передачею у приватну власність земельної ділянки, застосуванню підлягають спеціальні норми, які закріплені Земельним кодексом України, зокрема, ст.152,155 ЗК України, відповідно до яких, уразі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, оскільки оспорюване розпорядження Чернігівської облдержадміністрації не може бути скасованим самостійно органом державної влади у зв`язку з реалізацією права власності, однак його законність може бути предметом судового розгляду та воно може бути визнано недійсним у судовому порядку. Щодо відсутності способу і порядку проведення перевірки використання громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, зазначає, що урегулювання Чернігівською облдержадміністрацією як розпорядником земель державної форми власності порядку передачі у приватну власність земельних ділянок відноситься до її виключної компетенції як органу державної влади. Нормами чинного законодавства не обмежено державні адміністрації визначати порядок діяльності у відповідній сфері внутрішніми нормативними актами, відсутність якого свідчить виключно про неналежну організацію роботи. Поруч з цим, чинне законодавство не звільняє орган державної влади від дотримання положень ст. 116 ЗК України, якою передбачено одноразовість права фізичної особи на отримання земельної ділянки відповідної категорії у порядку безоплатної приватизації. При цьому, відсутність у ч. 7 ст. 118 ЗК України такої підстави для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку техдокументації із землеустрою як повторне звернення, не звільняє органи державної влади від безумовного дотримання вимог законодавства, зокрема щодо рівності права власності на землю громадян, яке передбачено п. «б» ст. 5 ЗК України. За таких обставин просить позов задовольнити (а.с.38-41).

Відповідач Чернігівська обласна державна адміністрація подала заперечення на відповідь на відзив в якому зазначає, ні Законом України «Про місцеві державні адміністрації», ні іншими нормативно-правовими актами не визначено процедуру проведення перевірки використання громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, ні надано повноважень самостійно визначати порядок проведення такої перевірки. Визначення порядку проведення перевірки використання громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок розпорядженням голови буде перевищенням повноважень Чернігівської обласної державної адміністрації, що суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України ). До того ж, не заперечуючи, що внаслідок надання оспорюваним розпорядженням у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для садівництва відбулося порушення ч.4 ст.116 ЗК України, вважають, що ефективним способом захисту прав та інтересів, в даному випадку є вимога про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстровано на праві власності (а.с.57-58).

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 09 год 00 хв. 13 травня 2019 року.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської област від 04 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 07 серпня 2019 року.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Чернігівської обласної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи ( а.с.76).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова кореспонденція, в матеріалах справи мається його заява, в якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити ( а.с.62, 78).

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст.14 Конституції України враво власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 для індивідуального садівництва на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05 листопада 2015 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" отримав у власність земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) розташовану на території Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ( а.с. 16-17).

19 січня 2015 року згідно з рішенням Реєстраційної служби Чернігівського РУЮ за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 , для для індивідуального садівництва ( а.с.13-14).

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівської обласної державної адміністрації з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0.1000 га ( кадастровий номер НОМЕР_1 ) зі зміною цільового призначення із земель промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони та іншого призначення "для ІІІ-ї черги будівництва, під"їздної дороги і гаражів, насосної станції" на землі сільськогосподарського призначення "для індивідуального садівництва " на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.19)

Розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 30 листопада 2017 року № 630 учасникам АТО за списком згідно з додатком затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною цільового призначення із земель промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони та іншого призначення "для ІІІ-ї черги будівництва, під"їздної дороги і гаражів, насосної станції" на землі сільськогосподарського призначення "для індивідуального садівництва " на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та надано у власність земельні ділянки для індивідуального садівництва за списком згідно з додатком. Згідно Додатку до даного розпорядження, ОСОБА_1 , який зазначений у Списку під №9, передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 ( а.с.80-81).

18 грудня 2017 року на підставі зазначеного розпорядження приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Романом Володимировичем, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , для індивідуального садівництва ( а.с.11-12).

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.3 ст.116 Земельного Кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної у комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п.в ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. 125 ЗК України, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи Чернігівська обласна державна адміністрація при розгляді заяви ОСОБА_1 від 14.11.2017 не дотрималася вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, а саме не перевірила чи є у ОСОБА_1 на той час право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки для садівництва та винесла розпорядження щодо ОСОБА_1 з порушенням земельного законодавства.

Відповідачами не надано жодних доказів, які б свідчили, про наявність у ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію спірної земельної ділянки.

Суд не погоджується із твердженням відповідача - Чернігівської обласної державної адміністрації - про те, що вони не наділені функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти інформацію про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Реалізація повноважень Чернігівської обласної державної адміністрації має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для садівництва.

Відповідно до п.2,11 ст.21 Закону України " Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація: розпоряджається землями державної власності відповідно до закону; погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Отже, в даному випадку, Чернігівська обласна державна адміністрація на стадії затвердження проекту землеустрою, повинна була перевірити розроблений відповідачем ОСОБА_1 проект на відповідність вимогам законів, в тому числі ч. 4 ст. 116 ЗК України, і лише в разі встановлення такої відповідності - його затвердити.

Враховуючи, що передача земельної ділянки по одному виду використання в межах норм визначених Земельним кодексом України, повторно безоплатно у власність громадян законодавчо не передбачено, суд вважає, що Чернігівська обласна державна адміністрація при вирішенні питання про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 та видачі розпорядження № 630 від 30.11.2017 щодо ОСОБА_1 не дотрималася вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, що призвело до порушення прав держави на законне володіння земельною ділянкою, а тому позовні вимоги про визнання недійсним вищезазначеного розпорядження підлягають задоволенню.

Суд не може погодитися з доводами, викладеними у відзиві, що вимога про визнання розпорядження недійсним не може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі статтею 16 ЦК України, оскільки оскаржуване розпорядження було реалізовано і вичерпало свою дію шляхом виконання і не породжує жодних юридичних налсідків.

У рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року вказано, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, але вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 по справі № 923/466/17, у пункті 64, вказала, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в судах.

За таких підстав, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Оскільки судом визнається недійсним рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, то відповідно підлягає і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав, оскільки відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 30.11.2017 № 630 «Про затвердження проекту землеустрою» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_1 для індивідуального садівництва та скасування державної реєстрації, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по справі - по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, креуючись ст. 259, 263-265,273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заявузаступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави до Чернігівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження та скасування державної реєстрації - задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 30.11.2017 № 630 «Про затвердження проекту землеустрою» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для індивідуального садівництва, розташованої на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для індивідуального садівництва на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, здійснену 18.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реусом Р.В. та запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 24042755.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь прокуратури Чернігівської області (код ЄДРПОУ - 02910114; банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 6008, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів) 1921 грн 00 коп. судового збору.

Стягнути з Чернігівської обласної державної адміністрації (, місцезнаходження: 14000, вул. Шевченка, 7, м. Чернігів) на користь прокуратури Чернігівської області (код ЄДРПОУ - 02910114; банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 6008, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів) 1921 грн 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.08.2019.

СуддяС. П. Меженнікова