Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

142/427/19

2/142/323/19

"19" серпня 2019 р. смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н. Л.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2008 року він уклав з ОСОБА_4 угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами. Він сплатив ОСОБА_4 визначену суму коштів за вказане майно, що підтверджується розпискою, а ОСОБА_4 передав йому документи на будинок. Вони домовилися про подальше нотаріальне посвідчення їхнього договору. Він став там проживати, але ОСОБА_4 нотаріально посвідчити договір відмовлявся. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і нотаріальне посвідчення договору в одностороньому порядку стало неможливим. Проте з часу початку його проживання у придбаному будинку з листопада 2008 року по даний час будь-яких претензій з боку спадкоємців померлого до нього не надходило.

Позивач вважає, що він добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватися ним протягом десяти років, а тому тому може набути право власності на це майно за набувальною давністю, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Крім того, позивач посилається на ст. 377 ЦК України, та зазначає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни їх цільового призначення у розмірах встановлених договором, а тому просить визнати за нею за набувальною давність право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гордаш Н. М. не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без їхньої з позивачем участі. Позовні вимоги підтримують. Просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати без його участі, претензій до позивача не має, проти задоволення позову не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги Дмитрашківської сільської ради власником житлового будинку , що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4

25.11.2008 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 кошти як оплату за проданий ним будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , про що свідчить розписка ОСОБА_4 від 25 листопада 2008 року(а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

14 травня 2019 року державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Вінницькій області Багрію В.М. було видано постанову про неможливість нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами між ним та ОСОБА_4 , оскільки останній, який являється власником будинку помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , на спадщину, яка відкрилася після смерті батька не претендує, що підтверджується його письмовою заявою від 25.01.2018 року (а.с.14).

Син ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , на спадщину, що відкрилася після смерті батька не претендує, що підтверджується його письмовою заявою від 02.02.2018 року (а.с.17).

Довідкою Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 18 вересня 2017 року підтверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а.с.12).

Зазначене підтверджується: розпискою ОСОБА_4 від 25.11.2008 року (а.с.5), копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.6-9), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 (а.с.11), заявою ОСОБА_2 (а.с.14),копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.15), заявою ОСОБА_3 (а.с.17), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.18), розясненням нотаріуса (а.с.20), довідкою Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області (а.с.12) .

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю не нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховував, зокрема, таке: володіння є добросовісним, так як особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати, про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в и володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред 'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючі положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Оскільки позивач вважав, що передавши гроші за нерухоме майно набує у його власність незалежно від наявності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє будинком, який розташований в АДРЕСА_1 , доглядає за ним, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, користується земельними ділянками біля нього, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141,200,206, 247, 258,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, зазначений в технічному паспорті під літ. "А",тамбур літ."а", вхідний майданчик літ "а1", літню кухню літ."Б", погріб літ."Б/під", сарай під літ. "В", сарай літ."Г", огорожу "1,3", загальною вартістю 32 172,00 гривень, який розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Піщанський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його підписання до Вінницького апеляційного суду.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , який в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 який проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4 ;

представник позивача - ОСОБА_5 , повноваження якої підтверджуються ордером серії ВН №095956.

Суддя :