Номер провадження: 22-ц/813/582/19
Номер справи місцевого суду: 1519/2-572/11
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

позивач Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року у складі судді Плавича І.В.,

встановив:

Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії. Позов був уточнений неодноразово. Останньою редакцією Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради просилазобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок привести самовільно реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічним паспортом від 27 травня 2014 року, а також встановити порядок виконання рішення, за яким у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 75 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення самочинно збудованих об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем ОСОБА_2 без оформлення дозвільних документів самочинно збудовані прибудови літ. «а1», «а2», будинок літ. «Д», вбиральня літ. «З», гараж літ. «Л» за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року в задоволенні позову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності порушених прав будь-яких заінтересованих осіб зазначеною прибудовою, оскільки суд встановив, що з набуттям майнових прав на спірне домоволодіння, чоловік ОСОБА_2 набув майнових прав і на відповідну земельну ділянку, яка виділялась під забудову попередньому власнику, що було визнано сторонами по справі.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення в частині відмови їй у задоволенні позову. Просить ухвалити нове рішення, про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.07.2017 року у складі судді Ващенко Л.Г. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.07.2017 року справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2019 року справу прийнято до провадження колегії суддів та призначено до розгляду.

В ході розгляду апеляційної скарги ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року було залучено правонаступника у справі після померлої ОСОБА_2 ОСОБА_1 , яка є донькою померлої відповідачки та вступила у спадщину (т.5 а.с.71-73).

07 травня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Бузова Т.Г. подала клопотання про закриття провадження у справі, як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, посилаючись на висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду, викладені в постанові від 10 квітня 2018 року у справі №1519/2-787/11 та в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №826/12543/16 (т.5 а.с.79-96).

В матеріалах справи міститься заперечення представника ОСОБА_3 - адвоката Смирнова В.В., в якому заперечується проти закриття провадження у справі, зазначено, що вказаний спір є цивільним і повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства (т.5 а.с.97-99).

Представником Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради Мойсейченко І.В. на вказане клопотання також було подано заперечення, в якому, з посиланням на те, що позов було подано в якості власника земельної ділянки, тому спір щодо знесення самочинного будівництва підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, просить скасувати судове рішення в частині відмови їй у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, про задоволення позову (т.5 а.с.102-104).

За положеннями ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням об`єкта нерухомості до попереднього стану.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинної реконструкції об`єкта містобудування.

Статтею 5 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон № 2780-XII) передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 18 Закону № 2780-XII будівництво об`єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних Рад.

Положеннями ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальним ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Крім того, згідно вимог п. 1.10 рішення Одеської міської ради від 17 квітня 2011 року № 2153, яким затверджено Положення про порядок реконструкції вбудованих, прибудованих приміщень в м. Одесі, учасники містобудівної діяльності несуть відповідальність за порушення, які були допущені при реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень, згідно діючого законодавства України.

Таким чином, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) Одеська міська рада, як орган місцевого самоврядування, правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 згаданого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно із ч. 2 та 3 ст. 41 Закону № 280/97-ВР районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25 грудня 2009 року №1308 затверджено Порядок взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом у м. Одесі.

Зокрема, п. 2.7, 2.8 та 2.9 цього рішення передбачено, що районна адміністрація протягом 5-ти робочих днів з дня отримання документів щодо виявлення самочинного будівництва видає розпорядження про необхідність припинення робіт та приведення об`єкта будівництва у відповідність до технічної документації у встановлений строк, про що повідомляє особу, яка здійснює самочинне будівництво, та територіальний орган Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

У разі невиконання цього розпорядження районна адміністрація у встановлений в ньому термін в залежності від виду виявленого об`єкта самочинного будівництва, а також особливостей його здійснення зобов`язана протягом 10-ти робочих днів звернутися до суду з відповідним позовом або направити таку інформацію до юридичного департаменту Одеської міської ради або до управління архітектури та містобудування Одеської міської ради.

Районні адміністрації Одеської міської ради та управління архітектури та містобудування Одеської міської ради звертаються з відповідними позовами до суду при: проведенні внутрішньої реконструкції квартир та нежилих приміщень у багатоквартирних будинках, реконструкції приміщень з прибудовою балконів від другого поверху та вище, облаштування огорож, встановлення металевих гаражів без відповідних дозвільних документів, при проведенні будівництва або реконструкції будівель (жилих або нежилих), що здійснюється на земельних ділянках, наданих (переданих) юридичним або фізичним особам у встановленому законом порядку.

У справі, що розглядається, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічним паспортом від 27 травня 2014 року, а також встановити порядок виконання рішення, за яким у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 75 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення самочинно збудованих об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, спірні правовідносини обумовлені реалізацією позивачем повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року у справі № 11-96апп18 та від 15 травня 2018 року у справі № 11-346апп18.

Така ж правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року (справа № 1527/14472/12), застосування якої є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 255 ЦПК України, було розглянуто спір, який повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на вище викладене, провадження по цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 255, 362, 367, 377, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічним паспортом від 27 травня 2014 року скасувати.

Закрити провадження за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічним паспортом від 27 травня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець