Справа № 442/5334/19
Провадження № 6/442/125/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючої судді Гарасимків Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Н.В. про привід боржника ОСОБА_1 .,

встановив:

Старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Н.В. 26.07.2019 року звернувся до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 , посилаючись на ті підстави, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист №2-1876/2011, виданий 28.12.2011року Калузьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 30.09.2011 року до досягнення нею повноліття. Проте, на виклики боржник не з`являється, станом на 03.06.2019 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34600.00 грн., що дає підставу вбачати факт ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду та невиконання обов`язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що стало підставою для звернення до суду з даним поданням.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням положень ст.438 ЦПК України, що не передбачає повідомлення учасників справи, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд подання виконавця в порядку письмового провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши наявні у поданні державного виконавця підстави для застосування приводу до боржника, дослідивши представлені матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист №2-1876/2011, виданий 28.12.2011року Калузьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 30.09.2011 року до досягнення нею повноліття.

З поданих документів до подання, вбачається, що в межах виконавчого провадження №31225689 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Н.В. 14.02.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, складено розрахунок заборгованості по аліментах від 03.06.2019 року та 26.06.2019 року скеровано ОСОБА_1 виклик до державного виконавця.

Відповідно до вимог п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Розгляд судом питання про привід боржника регламентовано ст.438 ЦПК України, згідно якої розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

При розгляді даного подання держаного виконавця, суд виходить з того, що таке повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що обгрунтовують необхідність приводу боржника, а також докази, що підтверджують ці обставини.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника відповідно до ст.438 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.27 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Вивченням подання встановлено, що державний виконавець, обгрунтовуючи необхідність приводу ОСОБА_1 , посилається на те, що на його виклики боржник не з`являється.

Водночас у поданні міститься посилання лише на один виклик боржника від 26.06.2019 року, копія якого додана до подання. Дані щодо інших можливих викликів боржника, на які останній не з`явився і що могло б слугувати підставою для його приводу, відсутні.

Щодо зазначеного виклику, то в матеріалах подання відсутні належні, допустимі та достовірні докази щодо належного повідомлення боржника про необхідність явки до державного виконавця за цим викликом.

Отже, враховуючи, що згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, суд вважає, що відсутні достовірні дані про направлення повідомлення боржнику виклику до державного виконавця, як відсутні і докази, які б свідчили про отримання боржником чи його відмову від отримання виклику державного виконавця і які б у свою чергу свідчили, що боржник без поважних причин не з`являється за викликом виконавця, а відтак відсутні правові підстави для здійснення приводу боржника.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Н.В. про привід боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353, 354, 438 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Н.В. про привід боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Л.І. Гарасимків