ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/149/19
Позовне провадження Провадження № 2/170/61/19
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2019 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Сушик Н.В., за участю секретаря судових засідань Ковальчук О.П., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідачів ОСОБА_4 , представника відповідача Пулемецької сільської ради - Мегель І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , Пулемецької сільської ради Шацького району Волинської області, про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Пулемецької сільської ради №6 від 20.02.2007 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в

Представник позивача ОСОБА_5 - адвокат Кирилюк-Гуж Д.С. звернулась в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовувала наступним. 26.11.1937 року одружилися ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько позивача) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати позивача). У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_8 . Згідно витягів з по господарських книг Ростанської сільської ради за 1974-1976 роки, за 1977-1979 роки, за 1980-1981 ОСОБА_8 належав будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та у його користуванні знаходилась земельна ділянка розміром 0,40 га для обслуговування будинку і господарських споруд. Рік побудови будинку 1924. З довідки від 06.02.2019р. №36, виданою Ростанською сільською радою, слідує, що згідно із записом № 8 по селі Пулемець за особовим рахунком № НОМЕР_1 рахувалось господарство, головою якого був ОСОБА_8 , 1911 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час своєї смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1. Крім нього в цьому житловому будинку зареєстрованих не було і проживав самотньо. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка, в тому числі, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 заводилась приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкуновою І.А. (спадкова справа №11/2019). Заповіт від імені ОСОБА_8 в Ростанській сільській раді не посвідчувався. Заборони /арешту/ на майно ОСОБА_8 не накладено. Позивач після смерті ОСОБА_8 доглядала за будинком і обробляла земельну ділянку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому є спадкоємцем за законом майна померлого ОСОБА_8 , в тому числі й спірного житлового будинку. ОСОБА_5 через довірену особу ( ОСОБА_10 ) звернулася до приватного нотаріуса Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунової І.А. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 та про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів, про що видав відповідну постанову від 13.02.2019 р. №107/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При підготовці позовної заяви щодо визнання права власності за позивачем на вказаний житловий будинок, з метою перевірки відомостей в державному реєстрі про те, чи зареєстрував спадкодавець ОСОБА_8 за життя належний йому на праві власності зазначений будинок ОСОБА_5 звернулась до державного реєстратора Шацької районної держадміністрації з відповідною заявою, на яку отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої слідувало, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . У витязі зазначено підставу виникнення права власності: свідоцтво про право власності на підставі рішення від 20.02.2007 р. №6, 06.07.2007, Пулемецької сільської ради. Крім цього, їй стало відомо, що ОСОБА_3 12.03.2019 року подарувала даний жиловий будинок своїй дочці ОСОБА_7 .

У зв`язку з вищезазначеним позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Пулемецької сільської ради № 6 від 20.02.2007 року «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна в с. Пулемець» за ОСОБА_3 , визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Пулемецькою сільською радою на ім`я ОСОБА_3 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2007 року, визнати недійсним договір дарування № 84 від 12.03.2019 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2019 року, а також визнати за ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає заяву безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню з наступних мотивів. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлено строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ці вимоги до спадкоємця закріплені і у ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року). Як вбачається з позовної заяви із заявою про прийняття спадщини позивач не зверталася в період з 24.03.1981 року по 13.02.2019 року, майже 38 років. Також за вказаний період позивач не подав до суду заяву про фактичне прийняття спадщини чи позов про визнання права власності на спадкове майно, і також не подав заяву про поновлення строку на прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, у позивача немає ніяких законних підстав для визнання йому додаткового строку для прийняття спадщини. Крім цього зазначає, що право власності на даний будинок вона отримала 22.10.2007 року. Оскільки згідно ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки, тому 23.10.2010 року збіг строк, у межах якого особа може звернутися в суд з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Враховуючи зазначене ОСОБА_3 подала суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим просила в задоволенні позову відмовити. Крім того зазначила, що позивачу було відомо про ту обставину, що ОСОБА_3 приватизувала в 2005 році земельну ділянку під спірним житловим будинком, оскільки сама просила це зробити і відомо було про оформлення нею права власності на спірний будинок, так як позивач запропонувала їм жити в спірному будинку і робити ремонт, а також про те, що їй відомо, що вона була власником будинку, свідчить, і той факт, що приблизно 2,5 роки назад позивач звернулася до неї з проханням, щоб вона дала дозвіл зареєструвати в спірному будинку її сина.

Представник позивача адвокат Кирилюк-Гуж Д.С. в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник та представник відповідачів ОСОБА_7 - ОСОБА_4 просили в задоволені позову відмовити, застосувавши позовну давність.

Представник відповідача Пулемецької сільської ради Шацького району Волинської області Мегель І.П. просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку представника позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, 26 листопада 1937 року одружилися ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько позивача) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати позивача), що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 23.03.1971 року Любомльським райбюро ЗАГС (а.с.12). У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Пулемецькою церквою Шацького району (а.с. 13), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 03.06.1964 року РАГС м. Любомль (а.с. 14). ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 24.06.1979 року сільською радою Ростань Любомльського району Волинської області (а.с. 15). ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 23.03.1981 року сільською радою Ростань Любомльського району Волинської області (а.с. 16). Згідно витягів № 139 та 140 від 11.03.2019 р. з по господарських книг Ростанської сільської ради №10 за 1974-1976 роки та №8 за 1977-1979 роки, ОСОБА_8 належав будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та у його користуванні знаходилась земельна ділянка розміром 0,40 га для обслуговування будинку і господарських споруд. Рік побудови будинку 1924 (а.с. 24, 25). Згідно витягу № 141 від 11.03.2019 р. з по господарської книги №8 за 1980-1981 роки, ОСОБА_8 належав будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та у його користуванні знаходилась земельна ділянка розміром 0,25 га для обслуговування будинку і господарських споруд. Рік побудови будинку 1924 (а.с. 26). З довідки від 06.02.2019 р. №36, виданою Ростанською сільською радою, вбачається, що згідно із записом № 8 по селі Пулемець за особовим рахунком № НОМЕР_1 рахувалось господарство, головою якого був ОСОБА_8 , 1911 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час своєї смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1. Крім нього в цьому житловому будинку зареєстрованих не було і проживав самотньо. Дочка ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 доглядала за будинком і обробляла земельну ділянку (а.с. 29).

Зі слів відповідача ОСОБА_3 , позивач розпоряджалася спадковим будинком, здавала його в найм, а з 1997 року дозволила їй з її сином проживати в ньому, що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_8 . Згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року), до правовідносин, які виникли до вступу в силу цього кодексу, застосовуються норми законодавства, діючого раніше, а саме Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року (далі ЦК України 1963 року). Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як слідує з вищезазначеної довідки від 06.02.2019 р. №36, виданою Ростанською сільською радою, дочка ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 доглядала за будинком і обробляла земельну ділянку, розпоряджалася будинком, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином позивач є спадкоємцем за законом майна померлого ОСОБА_8 , в тому числі й спірного житлового будинку.

13.02.2019 року ОСОБА_5 через довірену особу ( ОСОБА_10 ) звернулася до приватного нотаріуса Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунової І.А. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 та про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів, про що видав відповідну постанову від 13.02.2019р. №107/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується спадковою справою №11/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 (а.с 50-67). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 156735138 від 19.02.2019 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . У витязі зазначено підставу виникнення права власності: свідоцтво про право власності, рішення від 20.02.2007 р. №6, 06.07.2007, Пулемецька сільська рада (а.с. 21).

З свідоцтва про права власності на нерухоме майно, виданого Пулемецькою сільською радою 20.02.2007 року вбачається, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Підстава: Рішення виконкому Пулемецької сільської ради (а.с.102).

Згідно рішення Пулемецької сільської ради Шацького району Волинської області від 20.02.2007 року № 6 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна в с. Пулемець», розглянувши заяву ОСОБА_3 Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно з тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, запису по господарській книзі, виконавчий комітет сільської ради вирішив оформити право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (а.с. 27).

Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 12 березня 2019 року, ОСОБА_3 здійснила відчуження спірного будинку шляхом дарування на користь своєї дочки ОСОБА_7 (а.с. 100-101).

Те, що на час розгляду справи житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру № 159401201 від 13.03.2019 року (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак суд встановив, що Пулемецька сільська рада прийняла рішення про оформлення права власності на зазначений житловий будинок з порушенням порядку його прийняття. Так, при прийнятті рішення відповідачем (сільською радою) не перевірено у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів, які б могли підтвердити виникнення у останньої права власності на спірний житловий будинок та не взято до уваги наявність спадкоємиці ОСОБА_8 , який був власником даного житлового будинку згідно записів з по господарських книг до дня своєї смерті, - ОСОБА_5 .

Прийняття протиправного рішення сільської ради стало підставою для неправомірної видачі на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.02.2007 року, яке грубо порушує законні права та інтереси позивача, як єдиного спадкоємця даного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Судом також встановлено, що у 2009 році, після видачі Пулемецькою сільською радою ОСОБА_3 свідоцтва на право власності на спірний будинок до секретаря Пулемецької сільської ради ОСОБА_11 зверталась позивач. З показань свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_5 хотіла скласти заповіт, яким бажала житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 заповісти своєму сину ОСОБА_12 . Оскільки їй, як секретарю сільської ради, станом на березень 2009 року було відомо, що даний будинок належить на праві власності невістці позивача, вона повідомила про це ОСОБА_5 , на що остання сказала, що їй відомо, проте наполягала на посвідченні заповіту, пояснивши, що син ( ОСОБА_12 ) постійно пред`являє їй претензії, що вона оформила все на невістку, через що хотіла формально посвідчити заповіт, в якому даний будинок переписати на ОСОБА_12 , та показати йому його. Позивачем надано копію заповіту, з якого вбачається, що він був посвідчений 25 березня 2009 року саме на розпорядження спірним будинком на час її смерті (а.с. 27). Оскільки рішення Пулемецької сільської ради від 20.02.2007 року є незаконним, тому видане на підставі нього свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , слід визнати недійсним та підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2007 року, реєстраційний номер майна 19465787 і запис про права власності. А враховуючи те, що ОСОБА_3 не набула права власності на вказане нерухоме майно, договір дарування № 84 від 12.03.2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу Капляр Мирославою Володимирівною, теж слід визнати недійсним та підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257 і запис про права власності. Власником даного житлового будинку, як встановлено з спадкової справи №11/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , має бути єдиний спадкоємець, - його дочка ОСОБА_5 . Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 подала письмову заяву про застосування судом строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст.261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідач ОСОБА_3 в заяві про застосування строків позовної давності зазначає, що право власності на нерухоме майно, яке оспорюється позивачем, набуте нею 22.10.2007 року. Таким чином 23.10.2010 року збіг строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позивач знала про приватизацію будинку ОСОБА_3 , оскільки приватизувати будинок її син (цивільний чоловік ОСОБА_3 ) ОСОБА_12 не міг, так як являється громадянином Республіки Білорусь. На даний час в будинку з травня 2016 року зареєстрований син позивача ОСОБА_12 , а з вересня 2016 року син ОСОБА_13 . Заперечуючи проти застосування строків позовної давності представник позивача зазначив, що з фактичного володіння ОСОБА_5 спірний житловий будинок ніколи не вибував. За згодою ОСОБА_5 в ньому проживав її син ОСОБА_12 з невісткою ОСОБА_3 . Після припинення сімейних стосунків з ОСОБА_12 відповідач ОСОБА_3 переїхала проживати до своєї матері, а за будинком здійснює догляд її син ОСОБА_12 , на користь якого вона розпорядилась ним у своєму заповіті. Позивачу стало відомо про порушення її права власності з моменту отримання інформаційної довідки з державного реєстру при підготовці позовної заяви у цій справі. Проте, дане твердження представника позивача спростовується показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка в 2009 році посвідчувала заповіт ОСОБА_5 , які були зазначені вище. Також представник позивача в запереченні проти застосування строків позовної давності зазначає, що вимога про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюється правила про позовну давність. Однак суд вважає таке твердження представника позивача хибним, оскільки ст. 268 ЦК України містить вичерпний перелік вимог на які не поширюється позовна давність.

Отже, показання свідка ОСОБА_11 , які узгоджуються з поясненнями відповідача ОСОБА_3 та копією заповіту від 25 березня 2009 року є доказом тієї обставини, що позивачу було відомо про оформлення ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок ще в 2009 році, а тому позивач пропустила трирічний строк позовної давності для захисту свого права.

Відповідач ОСОБА_3 довела суду, що інформацію про порушення прав ОСОБА_5 отримала раніше (поза межами строку позовної давності), а позивач ОСОБА_5 не спростувала дані обставини, тому в силу ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статей 203, 215, 328, 256, 257, 267 ЦК України, статей 548, 549 (ред. 1963 року), керуючись статтями 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Н.В.Сушик Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Сушик