ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2061/14-ц Номер провадження 22-ц/814/1836/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року у складі судді Должка С.Р.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну позивача (стягувача),

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із зазначеною заявою та, посилаючись на факт укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 09 лютого 2018 року, предметом якого у тому числі є кредитний договір № 004-16506-190413 від 19 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , просив замінити первісного позивача (стягувача) - ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 530/2061/14-ц, виданого на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» по виконанню виконавчого листа № 530/2061/14-ц, виданого на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 004-16506-190413 від 19 квітня 2013 року на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» місце знаходження: м. Бровари, Київської області, вул. Лісова, будинок 2, поверх 4.

Ухвала суду мотивована тим, що з 09 лютого 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у даних правовідносинах набуло право вимоги за кредитним договором № 004-16506-190413 від 19 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , отже, заявник є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні, а тому заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не встановив фактичних обставин справи щодо підтвердження матеріального правонаступництва внаслідок купівлі-продажу прав вимоги, які були укладені між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки в матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії документів, які засвідчують права нового кредитора.

Крім того, вказує, що за відсутності відкритого виконавчого провадження суд безпідставно замінив стягувача по виконанню виконавчого листа на його правонаступника, тобто фактично провів заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, якого не існує і ніколи не існувало, замість того, щоб замінити стягувача у виконавчому листі, як це передбачено Законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, як необґрунтовану, а ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 004-16506-190413 від 19 квітня 2013 року на загальну суму 52 425 грн. та судовий збір в розмірі 524,25 грн.

На виконання цього рішення Зіньківським районним судом Полтавської області було видано виконавчі листи по цивільній справі № 530/2061/14-ц (2/530/24/15).

09 лютого 2018 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 194/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 004-16506-190413 від 19 квітня 2013 року, який є чинним.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», районний суд обґрунтовано виходив з того, що заявник є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у спірних правовідносинах і до нього перейшли усі права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі права сторони виконавчого провадження.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із наведених положень закону, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора, така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється його статус сторони виконавчого провадження та його заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статтей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права.

Ухвала Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2018 року, на яку посилається в апеляційній скарзі боржник, не перешкоджає повторному зверненню правонаступника стягувача із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та вирішенню судом даного процесуального питання.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається, відтак, апеляційна скарга боржника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О.В. Прядкіна