Провадження №2/523/1088/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.

за участю відповідачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Білик ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. (Т1., а.с. 1-2)

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 уточнила підстави заявлених позовних вимог. Так ОСОБА_1 стверджує, що у 2000 році зі згодою ТОВ «Цемент вселилась у кімнату АДРЕСА_1 . Даний будинок знаходився на балансі ЗАТ «Одесацемент» надалі ТОВ "Цемент".

06.03.2000 року була укладена угода № 2/06-0336-2000 найму на зазначене приміщення з адміністрацією ЗАТ «Одесацемент» (надалі ТОВ "Цемент") на підставі клопотання ТОВ Сфінкс на проживання у вищезазначеному будинку ОСОБА_1 , як своєї співробітниці, на підставі Листа від 03.03.2000року за № 3/12.

З 2001 по 2005 рік позивач працювала в ТОВ "Цемент" на посаді інженера.

Разом з тим 01.03.2004 року ОСОБА_1 , як працівник, заключила з ТОВ "Цемент Договір найму цього жилого приміщення, якій відповідно до п.п. 11,12 вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до моменту його фактичного виконання, якщо жодна зі сторін не вимагає припинення Договору за 30 днів до кінця поточного року, цей Договір вважається пролонгованим автоматично на наступний календарний рік.

За твердженням ОСОБА_6 вона починаючи, з 2000 року по цей час проживає у кімнаті № АДРЕСА_2 , та сплачує комунальні послуги. Договір найму, який був укладений у 2004 році, до цього часу не розірваний та не визнаний недійсним.

13.01.2010 році був створений Обслуговуючий кооператив "Житлове об`єднання "Цементник" (надалі ОК "ЖО "Цементник"). В цей же частобто у січні 2010 року, ОК "ЖО "Цементник" звернувся з позовом до ТОВ"Цемент" про визнання права власностіна будинок АДРЕСА_3 . Постановою Господарського Суду Одеської області від 03.03.2010 року було визнано, що ОК "ЖО "Цементник" набуває право власності на будівлю гуртожитку.

Апеляційний Господарський Суд Постановою від 04.06.2014 року, скасував Рішення Господарського Суду від 03.03.2010р., залишає позовну заяву ОК "ЖО "Цементник' до ТОВ "Цемент" про визнання право власності на будинок АДРЕСА_3 , - без розгляду. У мотивувальної частини постанови апеляційнийсуд зазначив, що ОСОБА_1 фактично проживає у кімнаті № АДРЕСА_2 . та заявлені вимоги ОК "ЖО "Цементник" про право власності на будинок АДРЕСА_3 , порушують права ОСОБА_1 як наймача даної кімнати.

Одеською міською радою було прийнято рішення №231 від 28.07.16р. про передачу комунальному підприємству «ЖКС «Пересипський» гуртожитків, які знаходяться за адресою: будинок №6, корп. АДРЕСА_4 , будинок АДРЕСА_3 .

На АДРЕСА_5 будинок АДРЕСА_3 знаходиться у комунальної власності Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Суворовська районна адміністрація уклала Договір найму з позивачем 11.01.2018 року.

Відтак, ОК "ЖО "Цементник" обслуговуючій кооператив - не маючі повноваження надає недійсний ордер №5 на вселення відповідачів у кімнату №8. Відповідачі знаючі, що кімната №8 зайнята, та без вселення, зареєстрували своє місце проживання за адресою: кімнатах АДРЕСА_6 .

Разом з тим у довідки (виписці з домової книги) зазначено, що ОСОБА_4 у кімн. АДРЕСА_2 не проживає.

Також відповідно до штампу про реєстрацію у паспорті відповідача - ОСОБА_4 зазначено, що вона зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_7 з 30.07.2010 року.

Вже 04.10.13р. знімається з реєстрації за адресою: кімната АДРЕСА_7 , та того ж дня реєструє місце проживання за адресою: кімната АДРЕСА_6 .

Також відповідно до штампу про реєстрацію у паспорті відповідача - ОСОБА_5 , зазначено, що він зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_7 з 20.11.2012 року.

Вже 04.10.13р. знімається з реєстрації за адресою: кімната АДРЕСА_7 , та того ж дня реєструє місце проживання за адресою: кімната АДРЕСА_6 .

ОСОБА_1 вважає, що оскільки ордер, який виданий Штембулякам діє протягом на 30 днів, а вони вищевказаним ордером не вселились, то вони втратили право користування жилимприміщенням, а отже відсутні підстави для їх реєстрації у кімнаті №8.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить:

1.Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право Користування кімнатою АДРЕСА_1 з часу реєстрації свого місця проживання, а саме з 04.10.2013 року по цей час.

2.Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою кімната АДРЕСА_1 (Т.3., а.с. 31-32)

В даному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виселення. Вищевказані зустрічні позовні вимоги в остаточній редакції мотивовані наступними обставинами.

06.03.2009р. ТОВ «Сфинкс» звернулось до ЗАТ «Одессацемент» з проханням виділити в оренду дід офіс приміщення строком на 5 років, що підтверджується документально.

В цей же день, було укладено договір № 2/06-0336-2000 на оренду приміщення під офіс.

29.08.2001р. відповідачка ОСОБА_1 прийнята на роботу в ТОВ «Цемент», що підтверджується даними трудової книги.

В жовтні 2003 року ТОВ «Сфинкс» звернулось з проханням розмістити їхнього працівника в приміщенні, яке воно орендує, відповідно до листа від 06.03.2000 року, що підтверджується листом від 24.10.2003 року.

01.03.2004 року було укладено договір найму житла між ОСОБА_1 та ООО «Цемент» кімнати № 8 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 , оскільки вона працювала на підприємстві (копія знаходиться в матеріалах).

13.09.2005 року відповідачка ОСОБА_1 була звільнена з ООО «Цемент», за власним бажанням, але кімнату у гуртожитку не звільнила.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником будівлі гуртожитку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , є ОК «Житлове об`єднання «Цементник», дата реєстрації 23.04.2010 року.

30.09.2013 року ОК «Житлове об`єднання «Цементник» видав ОСОБА_7 та її родині, ордер № 5 на право зайняття кім. АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7 та вона та її син ОСОБА_5 були зареєстровані за вказаною адресою.

Однак всилитися в кімнату № 8 не мають можливості, оскільки її незаконно займає відповідачка ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення № 231 від 28.07.2016 року гуртожиток, що розташований за адресою АДРЕСА_3 передано комунальному підприємству ЖКС «Пересипський», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

На цей час будівля гуртожитку знаходиться у комунальній власності Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за № 1004/01-02-10 від 03.11.2017 року вбачається, що згідно відомостей Департаменту, ОСОБА_1 зверталась за отриманням послуги з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_8 , а не її поновлення.

04.12.2017р. відповідачка ОСОБА_1 звернулась до міського відділу державних адміністративних послуг управління державних адміністративних послуг Департаменту з метою отримання адміністративної послуги з реєстрації свого місця проживання за адресою АДРЕСА_8 , але відповідно до висновку їй було відмовлено, оскільки з матеріалів справи вбачається, що для отримання адміністративної послуги з реєстрації місця проживання, у якості документу, який підтверджує право на проживання в житлі ОСОБА_1 надано рішення Суворовського, районного суду від 03.06.2014 року по справі № 523/18449/13-ц, витяг та рішенню Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015 р.. по справ № 523/19455/13-ц (номер провадження: 22-ц/785/1363/15).

У відповідності до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 р. по справі № 523/18449/13-ц, судом вирішено в позовних вимогах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник», про виселення - відмовити.

В свою чергу, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015р. по справі №523/19455/13-ц вирішено апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересні 2014 року у частині визнання ОСОБА_9 і ОСОБА_4 такими, що не забули та не мають права користування жилим приміщенням і реєстрації місця проживання було скасовано, а також відмовлено ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, що не набули і не мають права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року у частині визнання протиправними і скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення - змінити, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції:

Позов ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу "Житлове об`єднання "Цементник", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправними і скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення - задовольнити частково.

Визнати недійсним рішеннязагальних зборів членів обслуговуючого кооперативу "Житлове об`єднання "Цементник" від 21 вересня 2013 року, протокол №6 у частині надання ОСОБА_4 права зайняття жилої площі 19,8+20,1 м2, кімнат №№ 8,33 у гуртожитку АДРЕСА_9 АДРЕСА_3 і визнати недійсним ордервід 30 вересня 2013 року, виданий обслуговуючим кооперативом "Житлове об`єднання "Цементник" на ім`я ОСОБА_4 на право зайняття із сім`єю з 2 осіб жилої площі 19,8м2+20,1 кімнат №№ 8,33 гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 р. рішення апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015 р. по справі № 523/19455/13-ц (номер провадження: 22-ц/785/1363/15) скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.11.2015 р. по справі № 523/19455/13-ц (номер провадження: 22-ц/785/1363/15) апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 р- скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу Житлове об`єднання Житлове об`єднання Цементник, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщенням, визнання протиправними і скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення, визнання такими, що не були і не мають права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання - відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що п. 18 Правил, передбачено виключний перелік рішень суду, які є підставою для реєстрації місця проживання, зокрема, рішення суду про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_8 від 12.08.2018 р. проведена на підставі неналежних документів.

Згідно з пунктом 28 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 (далі - Правила), реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства,отже, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_8 від 12.08.2017 р. підлягає скасуванню, що підтверджується документально.

Отже, враховуючи вищевикладене та на підставі того, що реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_1 була проведена з порушенням вимог законодавства вона підлягає скасуванню.

Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради ОСОБА_10 Гаяне Акопівні було видано договір найму на житлове приміщення кімнати АДРЕСА_1 , що складається з одної кімнати житловою площею 19,8 кв. м., посилаючись на розпорядження Суворовської райдержадміністрації від 10.11.2014 року за № 522р, яке відсутнє у матеріалах справи.

Позивачі вважають, що якщо розпорядження було винесено відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року, то відповідачкою ОСОБА_1 було умисно надано до Суворовської РДА рішення суду, яке було скасовано.

Згідно постанови Ради міністрів УССР від 3 червня 1986 р. № 208 житлова площа в гуртожитках надається на підставі рішення про надання житлового приміщення адміністрацією підприємств, яке видає громадянину спеціальний ордер, що є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Ордер ОСОБА_1 для вселення в житлове приміщення не надавався, тому підстав для вселення в кімнату АДРЕСА_1 не було.

Позивачі також посилаються, що згідно даних КП «МБТІ » від 27.01.2014, яка була надана до суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_1 має власне житло за адресою: АДРЕСА_10 . З наданої довідки до апеляційної інстанції Одеської міської Агенції по приватизації від 27.01.2014 року вбачається, що відповідач використала своє право на приватизацію житла, що надає Закон України « Про приватизацію державного житлового фонду», при приватизації квартири АДРЕСА_11 .

Крім цього за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 140/1000 частини квартири АДРЕСА_12 .

Рішенням загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу Житлове об`єднання «Цементник» від 21 серпня 2013 року ОСОБА_1 , у зв`язку із систематичним порушенням умов договору, було попереджено про виселення та відмовлено у задоволені її заяви про вступ в члени кооперативу. У зв`язку з цим, дія договору найму жилого приміщення, укладеного між ОСОБА_1 ТОВ Цемент, закінчено 31.12.2013 року, а від так пролонгація дії цього договору на 2014рік не відповідає змісту договору.

На підставі викладеного, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_8 , без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути судові витрати. позивачів сплачені судові витрати. (Т2., а.с. 47-57)

12 березня 2018р. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення. Вищевказані позовні вимоги факти мають аналогічні підстави, які вказані у зустрічному позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виселення. В той же час, позивачі додатково обґрунтовують позовні вимоги наступними обставинами.

Так 11.08.2018 року Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради Клджян Гаяне Акопівні укладено договір найму на житлове приміщення кімнати АДРЕСА_1 , що складається з одної кімнати житловою площею 19,8 кв.м.. Позивачі вважають, що вищевказаний договір повинний визнати недійсним на підставі наступного.

Так ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був виданий ордеру на жилу площу, на підставі рішення ОК «ЖО «Цементник» від 30.09.2013р., а тому ОСОБА_1 проживає в кімнаті 8 без законних підстав.

В зв`язку із чим, рішення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради щодо видачі договору найму на житлове приміщення ОСОБА_1 прийняте з порушенням вимог ст.ст. 61, 128 Житлового Кодексу України, та з порушенням вимог п.10 розділу II Примірного положення про гуртожитки, п.69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, відповідно до ст. 58 ЖК України , ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Ордер ОСОБА_1 для вселення в житлове приміщення не надавався, тому підстав для вселення в кімнату АДРЕСА_1 не було.

На підставі викладеного, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили визнати недійсним та розірвати договір найму житлового приміщення щодо оформлення Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради Клджян Гаяне Акопівні договору найму від 11.01.2018 року на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_8 , а також стягнути судові витрати. (Т2, а.с. 2-7)

Ухвалою суду від 25.10.2018р. позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення, а також позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням були об`єднані в одне провадження. (Т2.,а .с. 187-188)

В судовому засіданні ОСОБА_1 , а також її представник адвокат Артемь`єва К.М. наполягали на задоволення позовни х вимог та просили визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1 з часу реєстрації свого місця проживання, а саме з 04.10.2013 року, а також зняти їх з реєстраційного обліку. В той же час, вони просили відмовити у задоволенні позовних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у повному обсязі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність, задовольнивши подані ними позовні вимоги.

Представник Суворовської районної адміністрації ОМР просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений з ОСОБА_1 ..

Представники Одеської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що у період з 02 липня 2001 року по 03 березня 2010 року на балансі кооперативу «Цементник» знаходився гуртожиток, який розташований за адресою: корп. АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 .

Згідно із записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 працювала у кооперативі «Цементник» на посаді інженера з 29 серпня 2001 року по 13 вересня 2005 року та звільнена за власним бажанням.

01 березня 2004 року між кооперативом «Цементник» та ОСОБА_1 укладений договір найму житлового приміщення. Відповідно до п. 1 договору завод виділяє наймачу кімн. АДРЕСА_15 , для проживання наймача. Згідно із п. 11, 12 договору найму жилого приміщення, цей договір діє до моменту закінчення його виконання, а в разі коли жодна зі сторін не вимагає його припинення за 30 днів до кінця календарного року, то він вважається автоматично пролонгований на наступний календарний рік.

Суд вважає, що вселення ОСОБА_1 до кімнати № АДРЕСА_15 було здійснено без законних підстав, що також не може свідчить про виникнення права постійного користування жилою площею.

Так згідно із ст. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно із ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 132 ЖК УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 ордер на вселення в кімнату АДРЕСА_15 не видавався, а отже не можливо стверджувати, що у неї виникало право на проживання у гуртожитку, згідно приписів ст.ст. 129-129 ЖК України.

Суд вважає, що договір найму житлового приміщення, який був укладений 01 березня 2004 року між кооперативом «Цементник» та ОСОБА_1 не надав останній право постійного проживання у гуртожитку, оскільки нормами ЖК України в редакції, яка була чинною на час укладення вищевказаного договору не передбачало можливості укладення договору найму у гуртожитку.

В зв`язку з чим, даний договір фактично є цивільно-правовим договором.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 2 ст. 822 ЦК України не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулась до кооперативу «Цементник» із заявою про вступ до кооперативу, проте рішенням загальних зборів членів кооперативу від 21 серпня 2013 року їй відмовлено, у зв`язку із систематичною несплатою комунальних послуг та порушення умов договору. Цим же рішенням ОСОБА_1 попереджено про виселення.

Отже суд не погоджується з позицією ОСОБА_1 що даний договір було пролонговано на 2014 рік, а також в наступні роки

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 проживає у кімнаті АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 без законних підстав.

Вищевказаний висновок суду також підтверджується раніше прийнятими судовими рішеннями, які виникали зі спірних правовідносини, проте за інших підстав.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунено перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням, яке знаходиться у гуртожитку за адресою: кімн АДРЕСА_15 . Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів членів кооперативу «Цементник» про надання ОСОБА_4 з сім`єю і ОСОБА_5 права зайняття жилої площі у гуртожитку за адресою: кімн. АДРЕСА_16 , площею 19,8 та 20,1 кв. м, яке прийняте протоколом № 2 загальних зборів членів кооперативу «Цементник» від 21 вересня 2013 року. Визнано протиправним та недійсним ордер на жилу площу № 5, виданий кооперативом «Цементник» 30 вересня 2013 року на право зайняття ОСОБА_4 з сім`єю і ОСОБА_5 , жилої площі у гуртожитку за адресою: кімн. АДРЕСА_16 , площею 19,8 та 20,1 кв. м. Визнано, що ОСОБА_4 не набула та не має права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Визнано, що ОСОБА_5 не набув та не має права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням, яке знаходиться у гуртожитку за адресою: кімн АДРЕСА_15 , з правом реєстрації місця проживання, зобов`язано кооператив «Цементник» видати ОСОБА_1 ордер на кімн. АДРЕСА_15 із укладанням договору найму житлової площі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року в частині визнання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 такими, що не набули та не мають права користування жилим приміщенням і реєстрації місця проживання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року в частині визнання протиправними і скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення змінено, викладено резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції: позов ОСОБА_1 до кооперативу «Цементник», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправними і скасування рішення загальних зборів та ордеру на жиле приміщення задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу «Цементник» від 21 вересня 2013 року, протокол № 6 у частині надання ОСОБА_4 права зайняття жилої площі 19,8 та 20,1 кв. м, кімнат № № АДРЕСА_2 АДРЕСА_17 і визнано недійсним ордер від 30 вересня 2013 року, виданий кооперативом «Цементник» на ім`я ОСОБА_4 на право зайняття із сім`єю з двох осіб жилої площі 19,8 та 20,1 кв. м, кімнат АДРЕСА_18 АДРЕСА_6 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.03.2016р. рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року було залишено без змін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 посилалась також на те, що не зважаючи на вищевказані судові рішення, якими їй було відмовлено у захисті її прав, існують судові рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про її виселення, а тому вона вважає, що проживає у гуртожитку на законних підставах.

Судом встановлено, що дійсно рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року по цивільній справі за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Обслуговуючого кооперативу «Житлове об`єднання «Цементник» було відмолено у задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1 з кімн. АДРЕСА_15 .

Рішенням апеляційного Одеської області від 06 червня 2017р., рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року було змінено в частині мотивування відмови. Так, з даного рішення вбачається, що 20.11.2014 року ОК «Житлове об`єднання «Цементник» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про розірвання договору найму, виселення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року Суворовську РА ОМР було залучено до справи у якості належного позивача.

Між тим, чинним цивільним процесуальним законодавством, а саме статтею 33 ЦПК України, передбачений інститут заміни сторони по справі, однак, це стосується лише сторони відповідача, а не позивача. Як роз`яснив пленум Верховного суду України в своїй постанові № 5 від 12 вересня 2009 року, а саме п. 10 вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (стаття 26 ЦПК), суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи. Суд має також вирішити питання про участь інших учасників процесу, які сприятимуть здійсненню правосуддя (стаття 47 ЦПК). Якщо позов пред`явлений не всіма особами, яким належить таке право, суд не вправі залучати таких осіб до участі у справі як співпозивачів, оскільки згідно з принципом диспозитивності особа, якій належить право вимоги, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. У випадку пред`явлення зустрічного позову відповідачем або позову третьої особи із самостійними вимогами при проведенні попереднього судового засідання суд за наявності для цього підстав постановляє ухвалу про об`єднання цих вимог в одне провадження та може відкласти проведення попереднього судового засідання.

За обставин даної справи, представник позивача - Суворовської РА ОМР, 08 грудня 2016 року звернувся до суду з заявою про зупинення провадження по справі до моменту державної реєстрації права власності за територіальною громадою м. Одеса будинку по АДРЕСА_3 . Окрім цього, заявником було зазначено, що до моменту такої реєстрації він не може бути позивачем по даній справі (т. 2, а.с. 16). Таким чином, сторона, яка за ухвалою суду першої інстанції набула статус позивача не підтримувала процедурно позов, вважаючи, що не набула права, за захистом якого фактично було подано позов первинним позивачем. …Оскільки позивач позовних вимог безпосередньо не заявляв, а апеляційний суд не може вчиняти дії, передбачені для суду першої інстанції, то відмовити в задоволенні позову слід з порушень правила диспозитивності, що не виключить можливості звернення з аналогічним позовом

Отже в даному випадку у позові було відмовлено, у зв`язку з наявністю порушень процесуального права, а не матеріального права.

В даному випадку Суворовська районна адміністрація зберігало за собою право на подачу аналогічного позову до відповідача ОСОБА_1 про виселення, проте цього не зробила, а навпаки уклала з ОСОБА_1 договір найму.

Так 11.08.2018 року Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради ОСОБА_10 Гаяне ОСОБА_11 укладено договір найму на житлове приміщення кімнати АДРЕСА_1 , що складається з одної кімнати житловою площею 19,8 кв.м.. Позивачі вважають, що вищевказаний договір повинний визнати недійсним на підставі наступного. (Т.2, а.с. 10)

Суд вважає, що вищевказаний договір є недійсний з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають у кімн. АДРЕСА_17

Рішенням загальних зборів членів кооперативу «Цементник» від 21 серпня 2013 року вирішено питання про надання ОСОБА_4 для проживання додаткової житлової площі кімн. № 8 цього гуртожитку. 30 вересня 2013 року кооператив «Цементник» видав ОСОБА_4 на склад сім`ї із двох осіб ордер № 5 на право зайняття житлових кімн. № № АДРЕСА_19 у гуртожитку за вказаною адресою.

Згідно із ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже ОСОБА_4 , ОСОБА_5 набули законне право на вселення до кімнати АДРЕСА_15 .

Однак вищевказане право ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не мали можливість реалізувати, оскільки у кімнаті АДРЕСА_15 проживала ОСОБА_1 , яка не допускала до кімнати.

В судовому засіданні встановлено, що ордер про вселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до кімнаті АДРЕСА_15 не визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На викладеного, викладеного, суд вважає, що необхідно визнати недійсним договір найму житла в будинках комунальної власності від 11.01.2018р., який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) щодо кімнати № 8 гуртожитку АДРЕСА_20 : АДРЕСА_3 .

В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) щодо кімнати № АДРЕСА_2 гуртожитку АДРЕСА_21 адресою: АДРЕСА_3 , оскільки суд визнає вищевказаний договір недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не мають можливості вселитись у кімнату № 8 гуртожитку за адресою АДРЕСА_22 АДРЕСА_3 , з моменту видачі ордеру, оскільки кімнату займає ОСОБА_1 .

Отже в даному випадку не можливо прийняти доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 втратили право користування жилим приміщенням, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи той факт, що Суворовська районна адміністрація не здійснювала заходи щодо відновлення прав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 шляхом виселення ОСОБА_1 , то єдиним способом захисту її прав є самостійне звернення до суду з вищевказаним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , на даний час, проживає без законних підстав у кімнаті АДРЕСА_2 гуртожитку АДРЕСА_3 вона підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) щодо кімнати № АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 - задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір найму житла в будинках комунальної власності від 11.01.2018р., який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) щодо кімнати № АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 .

3. Позовні вимоги ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) щодо кімнати № АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 - залишити без задоволення.

4. Стягнути з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, у рівних частках по 352 гривні 40 копійок.

5. Позовні вимоги ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку у кімнати № АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 залишити без задоволення.

6. Позовні вимоги ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) про виселення без надання іншого жилого приміщення з кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 задовольнити.

7. Виселити ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) з кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.

8. Стягнути з ОСОБА_1 0 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копію повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст складено та підписано 23.08.2019р.