РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 555/2109/18

Провадження № 22-ц/4815/812/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк

України" в особі Рівненського обласного управління ПАТ

Державний ощадний банк України,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боротюка Олександра Олександровича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2019 року (ухвалене у складі судді Старовецької Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в :

28 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 28.04.2017 року ОСОБА_2 вирішила зняти грошові кошти із власного банківського рахунку, які зберігаються на її ощадній книзі № НОМЕР_1 у ПАТ "Ощадбанк".

У зв`язку із цим вона звернулась до контролера-касира ОСОБА_3 та пред`явила свій паспорт та ощадну книжку. Під час перевірки ощадного рахунку в електронній базі даних ПАТ "Ощадбанку" контролер-касир ОСОБА_3 внаслідок нечіткого вигляду номера рахунку вирішила, що у верхньому лівому куті ощадної книги ОСОБА_2 написаний її рахунок, хоча фактично власником ощадного рахунку виявився він.

Таким чином номер саме його рахунку був введений до електронної бази даних ПАТ "Ощадбанку", що призвело до видачі ОСОБА_2 грошових кошів, власником яких є він, у сумі 2100 грн. 00 коп.

За даним фактом Березнівським ВП Сарненського ВП ГУ НП України у Рівненській області внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, у якому він визнаний потерпілим щодо ОСОБА_3 .

Між ним та відповідачем склалися деліктні правовідносини, де протиправними діями службових осіб ПАТ "Ощадбанк" йому було заподіяно пряму шкоду.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 1166, 1172 ЦК України він має право на відшкодування заподіяної йому майнової та моральної шкоди.

На підставі наведеного, просив стягнути з публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та його користь 2100 грн матеріальної шкоди, завданої споживачу протиправними діями працівників банку та 9000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2019 року закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України про захист прав споживача, в частині стягнення 2100 грн матеріальної шкоди, у зв`язку з відмовою позивача від таких позовних вимог.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Рівненського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України про захист прав споживача відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань, а підстав для відшкодування моральної шкоди, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів" немає.

19 квітня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Боротюк О.О. подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що підставою пред`явлення позову є факт вчинення працівниками банку протиправних дій щодо позивача, які укладеним між сторонами договором не врегульовані.

Вимогами п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено обов`язок відшкодування моральної шкоди, у випадку порушення зобов`язань - не виключаючи і тих, що виникають з укладеного між сторонами договору.

Єдиною підставою для виникнення права особи на відшкодування моральної шкоди є встановлення факту порушення її прав.

Матеріалами справи доведено факт вчинення протиправних дій працівників ПАТ "Ощадбанк" щодо грошових коштів позивача та факт півторарічного порушення відповідачем закріпленого ч. 1 ст. 1071 ЦК України обов`язку поновлення залишку коштів клієнта.

Позивачу завдано шкоди, в результаті вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Протиправні дії банку вчинені щодо пенсії позивача як єдиного джерела засобів його існування, що істотно погіршило його фінансовий стан і позбавило можливості оплачувати свої потреби.

16 травня 2019 року ПАТ "Державний ощадний банк України" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що чинним законодавство не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із договірних правовідносин.

Укладений між сторонами договір № 23437 не містить умов щодо сплати моральної шкоди за невиконання умов договору.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що 06 липня 2004 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено договір № 23437 про відкриття фізичній особі-резиденту поточного рахунку в національній валюті та його розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику поточний рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 37-39).

28 квітня 2017 року контролер-касир ТВБВ № 10017/0144 ПАТ "Ощадбанк" ОСОБА_3 в м. Березне, вул. Андріївська, 15, безпідставно зняла з рахунка ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2100 грн, які передала ОСОБА_2 .

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України (а.с. 12-23).

На підставі висновку службового розслідування ПАТ "Ощадбанк" 08.01.2019 року зарахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2100 грн, що підтверджується меморіальним ордером № від 08 січня 2019 року (а.с. 57).

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Чинним законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов`язань, а укладеним між сторонами договором № 23437 про відкриття фізичній особі-резиденту поточного рахунку в національній валюті та його розрахунково-касове обслуговування не закріплено положення про відшкодування моральної шкоди, у випадку порушення зобов`язань.

Статтею 625 ЦК України урегульовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, проте вимог про стягнення інфляційних втрат чи трьох відсотків річних від простроченої суми позивачем не заявлялося.

Покликання ОСОБА_1 на завдання йому шкоди внаслідок вчинення злочину не заслуговує на увагу, оскільки кримінальне провадження на даний час є незавершеним, як і не встановлено осіб, винуватих у вчинені злочину, на яких може бути покладено відповідальність за заподіяну потерпілому шкоду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боротюка Олександра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич