Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 757/31372/16-ц

провадження № 61-25799св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київміськбуд»,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Панченка М. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київміськбуд» (далі - ПАТ «Київміськбуд) про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Київміськбуд» 10 вересня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1483/РН-КД, згідно з яким, позивач придбав у відповідача майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . За цим договором відповідач-продавець зобов`язався вчинити дії, направлені на спорудження об`єкта будівництва та передати позивачу права на квартиру. Але свої зобов`язання щодо завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію відповідач вчасно не виконав.

Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 38 813,78 грн та моральну шкоду в сумі 18 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ПАТ «Київміськбуд» про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені. Стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначив, що позивач не надав доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань.

Частково не погодившись із цим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, оскарживши рішення в частині вимог про стягнення пені.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року скасовано. Стягнуто з ПАТ «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 19 144,13 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за зобов`язаннями, які взяв на себе відповідач згідно з пунктом 6.2 договору, не повідомивши покупця засобами телефонного зв`язку або письмовим повідомленням про дату передання будинку під заселення протягом 20 робочих днів з дати отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта. Вказане, на думку апеляційного суду, є підставою для нарахування пені відповідно до пункту 4.2. договору в розмірі 0,01 % суми неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що строк позовної давності в цій частині позовних вимог позивач не пропустив, оскільки річний строк позовної давності спливав 15 липня 2016 року, а позов пред`явлено 01 липня 2016 року.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» - правонаступник Публічного акціонерного товариства «Київміськбуд» (далі - ПрАТ «ХК «Київміськбуд») подало до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року.

У касаційній скарзі ПрАТ «ХК «Київміськбуд», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати та залишити в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що компанія повністю довела належність виконання своїх зобов`язань. Позивач сам затягнув момент передання йому об`єкта, вступивши в переписку з компанією. Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення пені, суд апеляційної інстанції не врахував, що пункт 4.2 договору, на який посилається суд у своєму рішенні, відповідно до законодавства не може бути застосовано, оскільки, згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою і витребувано цивільну справу № 757/31372/16-ц з Печерського районного суду м. Києва.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 червня 2019 року справу передано на розгляд Верховного Судуу складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року справу за касаційною скаргою ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29 липня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Коротенку Є. В. Судді, які входять до складу колегії: Зайцев А. Ю., Коротун В. М., Курило В. П., Червинська М. Є.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 10 вересня 2012 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1483/РН_КД, згідно з яким компанія продала, а позивач придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору відповідач є продавцем, приймає на себе зобов'язання перед покупцем вчинити дії, направлені на спорудження об`єкта будівництва, та передати позивачу права на квартиру.

На підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 13 жовтня 2014 року ПАТ «Київміськбуд» отримало сертифікат відповідності на будинок.

ПАТ «Київміськбуд» згідно з пунктом 6.2 договору було зобов`язане після завершення спорудження будинку та введення його в експлуатацію повідомити покупця засобами телефонного зв`язку або письмовим повідомленням про дату передання будинку під заселення протягом 20 робочих днів з дати отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до пункту 4.2 договору за неналежне виконання своїх зобов`язань ПАТ «Київміськбуд» як компанія-забудовник зобов`язана сплатити Покупцеві пеню у розмірі 0,01 % суми неналежно виконаного зобов`язання.

У встановлені пунктом 6.2 договору порядку і строк ПАТ «Київміськбуд» позивача про дату передання будинку під заселення не повідомив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 655, частини другої статті 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

10 вересня 2012 року між позивачем та ПАТ «Київміськбуд» було укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 1483/РН-КД (далі - Договір № 1483/РН-КД), згідно якого компанія продала, а позивач придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1 Договору № 1483/РН-КД визначено, що на дату підписання цього договору вартість майнових прав на квартиру становить 742 000,00 грн, виходячи з вартості майнових прав у перерахунку за 1 кв.м. - 8 750,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2 Договору № 1483/РН-КД покупець зобов`язується здійснити оплату 98 % вартості майнових прав, що становить 83,10 кв.м., протягом шести банківських днів після підписання цього договору у строк до 10 жовтня 2012 року. Решту вартості майнових прав на квартиру, що залишились неоплаченими, покупець сплачує після обмірів органом, що проводить технічну інвентаризацію, та отримання технічного паспорта на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку з 1 кв.м., що діяла на момент здійснення покупцем останнього поточного платежу за цим договором. Оплата має бути здійснена покупцем протягом 10 банківських днів з дня отримання від компанії відповідного повідомлення.

Згідно з додатковою угодою від 12 жовтня 2012 року № 1 до договору від 10 вересня 2012 року № 1483/РН-КД, покупець зобов`язується здійснити оплату 98 % вартості майнових прав, що становлять 83,10 кв.м., протягом шести банківських днів після підписання цього договору у строк до 29 жовтня 2012 року. Решту вартості майнових прав на квартиру, що залишились не оплаченими, покупець оплачує після обмірів органом, що проводить технічну інвентаризацію, та отримання технічного паспорта на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку за 1 кв.м., яка діяла на момент здійснення покупцем останього поточного платежу за цим договором.

Відповідно до довідки від 25 березня 2015 року № ф/рн/551 ОСОБА_1 сплатив 100 % вартості майнових прав в розмірі 750 750,00 грн.

Компанія зобов`язана передати покупцеві майнові права на квартиру за актом приймання-передачі майнових прав після отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав (пункт 1.4 договору).

Згідно з пунктом 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Договору № 1483/РН-КД компанія, яка виступає в цьому договорі, як продавець, приймає на себе одностороннє зобов`язання (укладає односторонній договір) перед покупцем, але не обмежуючись лише ним, а також перед невизначеним на момент укладення одностороннього договору колом осіб (третіми особами) вчинити дії направлені на спорудження об`єкта капітального будівництва - житлового будинку.

Пунктом 6.2 Договору № 1483/РН-КД визначається, що компанія, як особа, яка виконує функції замовника/забудовника будівництва об`єкта капітального будівництва в особі співробітників управління продажу, після завершення його спорудження та введення в експлуатацію, зобов`язується повідомити покупця засобами телефонного зв`язку або письмовим повідомленням, як власника майнових прав на квартиру, яка є частиною об`єкта капітального будівництва, про дату передачі будинку під заселення протягом 20 робочих днів з дня отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкту.

Відповідальність сторін визначена розділом 4 Договору № 1483/РН-КД.

Згідно пункту 4.1 Договору № 1483/РН-КД встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

За неналежне виконання своїх зобов`язань компанія сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01 % від суми неналежного виконання зобов`язання, що передбачено пунктом 4.2 Договору № 1483/РН-КД.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Чатиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частини третьої статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом третім частини першої статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно частини другої статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що сертифікат готовності об`єкту був отриманий відповідачем 13 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 6.3 Договору № 1483/РН-КД покупець зобов`язується, як власник майнових прав на квартиру, протягом 20 робочих днів після отримання від компанії офіційного повідомлення про дату передачі житлового будинку під заселення оглянути квартиру і підписати з компанією акт огляду квартири за якістю. Відповідач, отримавши сертифікат готовності об`єкту 13 жовтня 2014 року, протягом 20 робочих днів повинен був передати майнові права позивачу, про що скласти відповідний акт. Проте, акт прийому - передачі майнових прав на квартиру був складений лише 15 липня 2015 року в порушення вимог пунктів 6.2, 6.3 Договору № 1483/РН-КД.

Відповідач не довів виконання обов`язку щодо повідомлення позивача протягом 20 днів з дати отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта про дату передачі будинку під заселення, що є підставою для нарахування пені відповідно до пункту 4.2. Договору № 1483/РН-КД.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 19 144,13 грн.

Таким чином, касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи та переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило