Номер провадження: 22-ц/813/3669/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Каракай Олексія Володимировича на рішення Приморського районного суду від 06 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про припинення іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про припинення іпотеки, в якій зазначає, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 956-11 ДОУ 1 Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою 10,3 % річних, строком користування до 15.11.2027 року, в забезпечення умов якого 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 956-11. 15.11.2006 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 17.08.1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, таким чином, договір іпотеки від 15.11.2006 року був укладений ОСОБА_3 за час шлюбу та грошові кошти, отримані у зв`язку з укладенням кредитного договору були використанні в інтересах сім`ї, що спричинило виникнення обов`язку для ОСОБА_1 за договором іпотеки.Також позивач посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає три випадки визначення строку дії поруки, однією з яких є - протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя, та зазначає, що відповідно до вказаної статті, зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати іпотеку, встановлену іпотечним договором від 15.11.2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , такою, що припинена та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору (т.1, а.с.1-5).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року було вирішено залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та ухвалою від 09 лютого 2016 року вирішено клопотання позивача задовольнити та об`єднати в одне провадження цивільну справу № 2/522/21747/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про припинення іпотеки та цивільну справу № 520/4992 за позовом ПАТ «УкрСиббанк`доОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (т.1, а.с.99).

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2015 року Жуков Т.В. представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в якій просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 15.11.2006 року, а саме на трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 956-11 ДОУ 1 Н у розмірі станом на 24.03.2015 року - 429488,68 грн.; виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 із вказаної квартири, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України; стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 956-11 ДОУ 1 Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000,00 доларів США, строком до 15.11.2027 року під 10,3 % річних. З 14.02.2012 року позичальник ухиляється від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 24.03.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 429488,68 грн. (т.1, а.с.108-114).

06 листопада Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою вирішено позов ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишити без розгляду, у зв`язку з неналежним здійсненням позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, а саме з повторною неявкою позивача в судове засідання та не повідомлення про поважні причини неявки (т.2, а.с.66-67). Вказана ухвала залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2019 року.

Рішенням від 06 листопада 2018 року було вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення іпотеки задовольнити, визнати іпотеку, встановлену іпотечним договором від 15.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 такою, що припинена (т.2, а.с.68-73).

26 грудня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла апеляційна скарга представника ПАТ «УкрСиббанк» Каракай О.В. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року, в якій апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про припинення іпотеки відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якої задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена, тому факт ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє АТ «УкрСиббанк» права на задоволення вимог, шляхом пред`явлення позову про звернення на предмет іпотеки, за умови не погашення кредитної заборгованості за час розгляду справи.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», було ліквідовано Апеляційний суд Одеської області та створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду №1 від 28.12.2018 року днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 рік.

Згідно з ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду суддею - доповідачем визначено суддю Дрішлюка А.І., якого було переведено до Одеського апеляційного суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 4065/0115-18 від 28 грудня 2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.02.2019 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, відкрито апеляційне провадження. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.03.2019 року справу призначено до розгляду.

01.04.2018 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк», в якому позивач просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу Одеський апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до предмету доказування у даній справі входить встановлення факту наявності права вимоги за кредитним договором, в якості забезпечення виконання яких було укладено спірний договір іпотеки. Проте будь-яких доказів на підтвердження факту пред`явлення виконавчих листів у справі про стягнення заборгованості до виконання, суду надано не було. Грошові кошти, отримані за кредитним договором були використані ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, тому це створило для позивача відповідні обов`язки, які випливають як з кредитного договору, так і з договору іпотеки, який був укладений в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 , виходячи вищевикладеного вбачається, що укладені угоди створюють для позивача обов`язки, незважаючи на те, що договір укладався не ним, а ОСОБА_3 . Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 15.11.2006 року, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя за договором про надання споживчого кредиту № 956-11 від 15.11.2006 року. Оскільки відповідно до умов договору іпотеки, в разі невиконання ОСОБА_3 забезпеченого іпотекою зобов`язання кредитор має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та враховуючи ту обставину, що фактично позивач є стороною договору іпотеки, це створює для нього зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 956-11, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 10,3 % річних, строком користування до 15.11.2027 року(т. 1, а.с. 21-30).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором, 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 956-11 (т. 1, а.с. 31-32).

15.11.2006 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 33-36).

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 15.11.2006 року, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя за договором про надання споживчого кредиту № 956-11 від 15.11.2006 року.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Правовідносини, що виникають з договору поруки, врегульовані § 3 розділу І книги п`ятої ЦК України, коли правовідносини, що виникли з договору іпотеки, врегульовані § 6 розділу І книги п`ятої ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12 зроблено висновок, що оскільки підстави припинення іпотеки, як окремого виду забезпечення виконання зобов`язання, безпосередньо врегульовані окремими нормами цивільного закону, суд не може вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов`язання незалежно від ступеня їх подібності в суті відносин чи найменуванні сторін. Крім того, сприйняття положення частини першої статті 583 ЦК України про те, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель), як підстави для застосування статті 559 ЦК України, суперечить змісту статті 8 ЦК України щодо аналогії закону. Правові статуси поручителя і майнового поручителя врегульовані окремо, з суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення і для вирішення спорів з їх участю шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року в справі № 201/5565/17.

Отже, до спірних правовідносин правила статті 559 ЦК України щодо умов припинення поруки не можуть бути застосовані. Умови та підстави припинення іпотеки передбачені у спеціальному Законі України «Про іпотеку». У статті 17 цього Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Каракай Олексія Володимировича - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду від 06 листопада 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про припинення іпотеки - залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеськогоапеляційного суду А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

М.М. Драгомерецький

29.07.2019 року м. Одеса