У Х В А Л А

05 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 463/1328/18

провадження № 61-11811ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення,

встановив:

14 червня 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху і встановлено строк для сплати 2 819, 20 грн судового збору, який підлягає сплаті кожним із заявників відповідно до положень частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір».

На виконання вимог вищевказаної ухвали 26 липня 2019 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додано квитанції про сплату судового збору в розмірі 2 819,20 грн та роздруківку Акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - АТ КБ «ПриватБанк» від 17 липня 2019 року на підтвердження сплати судового збору в розмірі 2 876,74 грн.

Проте, зі змісту роздруківки АТ КБ «ПриватБанк» від 17 липня 2019 року вбачається, що 13 червня 2019 року ОСОБА_1 здійснила через

АТ КБ «ПриватБанк» операцію «оплата судових витрат, аліментів та допомог на дитину» на загальну суму 2 876,74 грн. Відтак, вказана роздруківка не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою у справі про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення.

Чинним законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору.

Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для надання оригіналу квитанції про доплату судового збору у встановленому судом розмірі.

Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов