Справа № 234/5920/18
Провадження № 2/234/132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі :

судді - Демидової В.К.,

при секретарі -Літвінові А.О. ,

за участю позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою ,-

Обставини справи:

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01 лютого 2018 року ОСОБА_3 під розписку позичив у неї грошову суму у розмірі 25000,00 грн., строком до 15 лютого 2018 року. До вказаного строку відповідач свої зобов`язання по поверненню боргу не виконав, борг не повернув. На прохання про добровільну сплату боргу ніяким чином не реагує.

В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 25000 грн., сплачену суму судового збору та понесених витрат на отримання правової допомоги в розмірі 5708 грн.80 коп.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 3018 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою, в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року підготовче судове засідання по вказаній цивільні справі відкладено до 30 липня 2018 року.

Ухвалою суд від 30 липня 2018 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судного розгляду по суті на 22 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року та 02 листопада 2018 року визнана обов`язковою явка в судове засідання позивача ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що відповідача вона бачила один раз при передачі йому під письмову розписку у борг грошових коштів в розмірі 23000 грн. Відповідач зобов`язався повернути в строк до 15 лютого 2018 року грошові кошти в розмірі 25000 грн., що складається з: 23000 грн.- сума боргу та 2000 грн- проценти, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернув.

Представник позивача -ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачку він ніколи не бачив та не знайомий з нею. Ніяких грошових коштів у неї не позичав. Грошові кошти в сумі 1500 грн. йому надали в борг працівники «Кредит Інфо», які сказали, що б він написав письмову розписку, що він вказані грошові кошти позичив у ОСОБА_1 . Він написав письмову розписку, про те що бере в борг у ОСОБА_1 грошові кошти, які зобов`язується повернути в строк до 15 лютого 2018 року. Вказана розписка була написана ним добровільно. Однак саме яку суму він бере в борг, він не писав, були поставлені дужки без вказівки суми. Тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

В подальшому відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом письмової розписки, що знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що 01 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_1 позику у розмірі 25000 гривень, які він зобов`язався повернути до 15 лютого 2018 року, про що відповідач ОСОБА_3 власноручно написав і передав ОСОБА_1 письмову розписку.

Зазначена розписка містить час отримання коштів, суму отриманих коштів та строк повернення.

Наявність у позивача боргової розписки підтверджує укладення договору позики між сторонами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, а також факт передачі грошової суми позичальнику.

Відповідач підтвердив суду, що дійсно 01 лютого 2018 року він особисто склав розписку, хоча і зазначив, що грошові кошти він позичав у іншої особи та в іншому розмірі .

Особа, яка має боргову розписку, в якій немає даних про позикодавця, можна вважати позикодавцем при відсутності належних і допустимих доказів, визначених ч. 2 ст. 76 ЦПК України, що спростовують зміст боргового документу, або є докази неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє (рішення правоохоронних органів тощо). Відповідач доказів неправомірності володіння розпискою позивачем суду не надав. Тому останній є володільцем зобов`язання.

В судовому засіданні ставилося на обговорення питання щодо призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Позивач не звертався до суду із заявою про призначення такої експертизи.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що вищевказана розписка написана не відповідачем, а іншою особою, що договір позики між позивачем та відповідачем був укладений не добровільно, та мали місце при його укладенні обман, насильство, тяжкі обставини.

В зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 борг по договору позики у сумі 25000 гривень.

Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та понесених витрат на отримання правової допомоги в розмірі 5708 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.1,2,4,12,76,78,81,82,95,141,263-268,354,355 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, іпн - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Краматорська Донецької області, іпн - НОМЕР_2 , суму неповернутої позики в розмірі 25000,00 гривень та судові витрати по сплаті судового збору та понесених витрат на отримання правової допомоги в розмірі 5708 грн.80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Секретар А.О.Літвінов