справа №619/326/19
провадження №2/619/481/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.,

при секретарі Суржкової В.В.,

представника позивача - Головко Р.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Букіна ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_3 посилається на те, що 01 серпня 2010 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у борг під розписку - 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

Грошові кошти були надані в інтересах сім`ї на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок було оформлене 12.06.2017 року за ОСОБА_4 .

Відповідачі станом на дату подачі позовної заяви не виконали прийняті на себе зобов`язання, грошові кошти не повернули, на неодноразові звернення позивача щодо повернення боргу не реагують, змінили номери телефонів.

Станом на 16 січня 2019 року, відповідно до офіційного курсу НБУ гривні до іноземної валюти долара США становить 2816,68 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості відповідачів у гривні складає 30000 доларів * 28,1668 грн. = 845 004,00 грн.

Позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики від 01.08.2010 року у розмірі 845004, 00 грн та судові витрати у розмірі 8450,04 грн на його користь.

В судовому засіданні представник позивача - Головко Р.В., позов підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача Букін О.С., позов визнали, не заперечували проти його задоволення. ОСОБА_1 пояснила, що на даний момент не в змозі сплатити зазначену суму боргу.

Відповідач ОСОБА_4 , не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом було встановлено, що 01 серпня 2010 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 30 000 доларів США терміном до 01.08.2016 року, що підтверджується розпискою відповідача.

Грошові кошти надалися в інтересах подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на будівництво будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 16 січня 2019 року, відповідно до офіційного курсу НБУ гривні до іноземної валюти долара США становить 2816,68 грн. за 100 доларів США, відповідно сума заборгованості відповідачів у гривні складає 30000 доларів * 28,1668 грн. = 845 004,00 грн.

Відповідачі до моменту подачі позову, а саме до 22.01.2019 року добровільно борг не повернули.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів.

Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до умов наданої відповідачем розписки валютою зобов`язання є еквівалент доларів США, а отже зобов`язання повинно бути виконано саме у гривневому еквіваленті.

Відповідачі до моменту подачі позову, а саме до 22.01.2019 року добровільно борг не повернули.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В супереч вказаним вимогам на даний час договір позики не виконаний.

Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Таким чином, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зобов`язані повернути позивачу позику в сумі 845004,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 77-80, 141, 247, 259, 281-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 01.08.2010 року у розмірі 845004, 00 грн (вісімсот сорок п`ять тисяч чотири гривні 00 копійок) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 8450,04 грн на користь ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Є. Р. Остропілець