Справа № 346/1538/19
Провадження № 2/346/1255/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
з участю представника позивача Юркевич Х. ОСОБА_1 ,
позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 10.11.2017 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказує, що на даний час у будинку зареєстровані її мати ОСОБА_4 та її брат, відповідач по справі ОСОБА_3 . Однак, фактично на сьогоднішній день в будинку проживає тільки вона, позивач з матір`ю. Відповідач ОСОБА_5 не проживає у вищевказаному будинку понад три роки, як їй відомо виїхав за кордон та додому не приїжджає. Зазначає, що з того часу відповідач ОСОБА_6 участі в утриманні та благоустрої житла не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі його відсутні. В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації не можливо. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона, позивач йому не чинить.
Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє її, як власника , права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Крім того, вона не має змоги оформити субсидію на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги, тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
В судовому засідання позивач підтримала вимоги заяви, просила позов задовольнити
Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Сахром Г.Ф. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6).
В даному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_4 , 1957 р.н. та відповідач ОСОБА_3 , 1982 р.н.,що підтверджується довідкою №836, виданою Отинійською селищною радою Коломийського району 21.03.2019 року.(а.с.7).
Відповідно до актів складених комісією Отинійської селищної ради від 21.12.2018 р. та 11.09.2018 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 повідомили про те, що ОСОБА_5 не проживає в будинку більше трьох років , місце його знаходження невідоме.(а.с.8,9)
Той факт, що відповідач не проживає більше року у спірному житловому будинку ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які підтвердили, що ОСОБА_3 більше двох років у будинку АДРЕСА_1 не проживає, його речей у будинку не має.
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_6 який більше року в будинку не проживає. Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останній належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами стст.16, 386, 391 ЦК.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 282, 284, 294 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовільнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 02 серпня 2019 року.
Суддя Беркещук Б. Б.