Номер провадження: 22-ц/813/3172/19
Номер справи місцевого суду: 513/1048/18
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року у складі судді Тончевої Н.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суму додаткових витрат у розмірі 3011,15 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час сторони спільно не проживають, шлюб між ними розірвано рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 травня 2016 року. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року по справі №513/423/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 400 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, до досягнення нею повноліття. Вищезгадане судове рішення ОСОБА_1 звернула до виконання. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у відповідача відсутня заборгованість з їх сплати. ОСОБА_1 самостійно виховує спільного з відповідачем сина, проживає разом з дитиною в будинку АДРЕСА_1 . Дитина хворіє, у 2017 році їй поставили діагноз муковісцидоз з панкреатичною недостатністю, тяжкий перебіг, білково-енергетична недостатність ІІ ступеня, сходящя косоокість, вазомоторний реніт, дефіцит маси тіла І-ІІ ступенів. Витрати на лікування дитини позивачка несе самостійно. Добровільної участі у додаткових витратах на дитину відповідач не приймає. У зв`язку з вищенаведеним, витрати, необхідні для виховання та проживання дитини, збільшились. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини шестирічного віку - зараз він становить 1492 гривні відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік». Тобто розмір встановлених судовим рішенням аліментів у тричі менший від законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково, а саме змінений розмір аліментів, стягнутих за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року №513/423/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 гривні щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3011,15 гривень; вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривні; в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено; виконавчий лист, виданий на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 01 червня 2016 року №513/423/16-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , повернуто до Саратського районного суду Одеської області після набрання даним рішенням законної сили.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов повністю, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 суму в розмірі 1500,00 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дитині потрібно обстеження, лікування, операція та гіперкалорійна дієта 5 разів на день з додатковим підсоленням, що підтверджується виписками з історії хвороби №3264,5614, виданими Одеською обласною дитячою клінічною лікарнею. ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1470 грн, жодних медичних висновків, що він не може працювати суду надано не було. Отже, відповідач може працевлаштуватися та сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно. Інших неповнолітніх дітей або непрацездатних на утриманні відповідача немає. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року 1944 грн, а з 01 грудня 2018 2027 грн.

06.06.2019 відповідач надав суду відзив на скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи наведене, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2012, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно з рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року у справі №513/423/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 400 гривень щомісячно, з індексацією відповідно закону, до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи до зміни матеріального, сімейного стану сторін, починаючи з 22 квітня 2016 року.

Згідно з довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області №1321 від 09 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні.

Відповідно до витягу з історії хвороби №5614 ОСОБА_3 вбачається, що 25 вересня 2017 року він надійшов в дитячу поліклініку з діагнозом: «Муковісцидоз з панкреатичною недостатністю, важкий перебіг. Білково-енергетична недостатність ІІ ступеня. Східлива косоокість. Вазомоторний риніт. (Е 84.8)».

Відповідно до витягу з історії хвороби №3264 ОСОБА_3 вбачається, що 13 червня 2018 року він надійшов в дитячу поліклініку з діагнозом: «Муковісцидоз з панкреатичною недостатністю, важкий перебіг. Дефіцит маси тіла І-ІІ ступеня».

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №885563 вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання з 01 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідностістягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 гривні щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, апеляційний суд вважає, що місцевим судом взято до уваги стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували працевлаштування відповідача, наявність у нього відповідного доходу, на підставі яких судом можливо було б зробити висновок про спроможність відповідача, якій також є інвалідом ІІІ групи загального захворювання з 01 грудня 2017 року, сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, тому апеляційний суд не може взяти до уваги посилання скаржника на те, щовідповідач може працевлаштуватися та сплачувати аліменти у наведеному розмірі в силу їх недоведеності.

Також, позивачем не надано суду медичних документів, які б підтверджували необхідність проведення оперативного втручання щодо ОСОБА_3 .

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у разі документально підтвердженої необхідності проведення оперативного втручання щодо ОСОБА_3 позивач не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом до батька дитини для притягнення його до участі у витратах.

Твердження апелянта, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року 1944 грн., а з 01 грудня 2018 2027 грн., також не може бути підставою для зміни рішення, оскільки сама по собі зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину за відсутності інших підстав не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Крім того, батьки несуть рівні обов`язки щодо дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: