РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7945/17

Провадження № 2/643/234/19

01.08.2019 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Горборукової М.О.

представників позивача - ОСОБА_7, адвоката Бессонова В.А.

представника відповідача - адвоката Шимко Ф.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його недійсності,

в с т а н о в и в:

22.06.2017. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити нікчемність попереднього договору - «Договор - обязательство заключить договор купли-продажи», укладеного між ним та відповідачем 01 травня 2015 року; стягнути з відповідача на його користь 220 000, 00 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01 червня 2015 року ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (Договор - обязательство заключить договор купли-продажи), за умовами якого в строк до 13 год.00хв. 29 травня 2015 року має бути укладена угода купівлі-продажу вказаної квартири, на умовах, визначених попереднім договором. Вказаний попередній договір від 01.05.2015 р. нотаріально посвідчений не був. Згідно з п.2.6.1. та 2.6.2. попереднього договору позивач в рахунок оплати за квартиру передав відповідачу грошові кошти в розмірі 220000 грн., що еквівалентно на момент укладення попереднього договору 10000 доларам США. Аналізуючи норми статей 635, 637 ЦК України вбачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний позивачем і відповідачем попередній договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти. Отже, виходячи з вимог ст. 220 ЦК України, позивач вважає, що за таких обставин попередній договір, підписаний 01.05.2015 р. сторонами є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_7, яка діє на підставі виданої довіреності, та адвокат Бессонов В.А. підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того зазначили, що позивач ОСОБА_1 дійсно не з`явився до нотаріуса для укладення угоди купівлі-продажу квартири, оскільки він звертався за позикою для купівлі квартири, але йому відмовили. Також надали додаткові письмові пояснення, в яких зазначили, що укладення основного договору було унеможливлено, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3.1. попереднього договору щодо підготовки за свій рахунок та в строк до укладення основного договору документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Відповідач ОСОБА_2 направив заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. 01 травня 2015 року між сторонами був укладений Договір-зобов`язання укласти договір купівлі-продажу. Положеннями п.2.1 Договору встановлено, що Продавець та Покупець, розуміючи значення своїх дій та без будь-якого примусу, цим Договором виражають свій спільний намір та беруть на себе спільне зобов`язання в строк до 29 травня 2015 року укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 . За змістом п.5.6. Договору встановлено, що за домовленістю сторін договір укладений у письмовій формі у відповідності з зі ст. 207, 547 ЦК України і не потребує нотаріального посвідчення (ст. 639 ЦК України). Однак, Договір, укладений між сторонами, не містить жодного пункту, вказівки та/або посилання, в яких би зазначалось про бажання сторін надати йому сили попереднього договору. Крім того, в оскаржуваному Договорі міститься волевиявлення сторін та їх домовленість про те, що Договір укладається у відповідності зі ст. 207, 547 ЦК України і не потребує нотаріального посвідчення (ст. 639 ЦК України). Таким чином, оспорюваний Договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором про наміри, стосовно якого актами цивільного законодавства України не вимагається нотаріального посвідчення та/або державна реєстрація, у зв`язку з чим Договір є дійсним правочином. Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 220000 грн. Пунктом 5.6. Договору встановлено, що у відповідності зі ст. 207, 547 ЦК України за домовленістю сторін договір укладений у письмовій формі і не потребує нотаріального посвідчення (ст.639 ЦК України). Виходячи з норм ст.ст. 547, 628 ЦК України, між сторонами було укладено правочин у формі змішаного договору, на підставі якого виникло зобов`язання про наміри укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, а також встановлений обраний сторонами спосіб забезпечення такого зобов`язання. У п.2.4. Договору погоджено строк виконання зобов`язання, а саме до 13 год. 00 хв. 29 травня 2015 року. Однак, в порушення вимог Договору, позивач не виконав свого обов`язку стосовно укладення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна. За змістом п.4.1 Договору у разі, якщо договір купівлі-продажу не був укладений з вини Покупця, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, грошова сума обумовлена в п.2.6.1. цього договору, а саме 220000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США, розцінюється сторонами в якості «відступного» (ст.600 ЦК України) і залишається в розпорядженні Продавця, як засіб відшкодування збитків (витрати на виготовлення і підготовку документів до угоди купівлі-продажу і т.і.). Отже, Сторони Договору досягли домовленості про те, що у випадку порушення Покупцем обов`язків за оспорюваним Договором стосовно ухилення від укладення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна передані ним грошові кошти розцінюються сторонами в якості відступного та залишаються у розпорядженні Продавця ОСОБА_2 . Як наслідок, зобов`язання, які виникли на підставі оскаржуваного Договору, припинилися 30.05.2015 року, у зв`язку із переданням відступного (а.с. 17-20).

Представник відповідача - адвокат Шимко Ф.А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, оскільки 01.05.2015 року між сторонами був укладений договір про наміри і цей договір не є попереднім договором. ОСОБА_1 до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу не з`явився. В задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 1 травня 2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений Договір-зобов`язання укласти договір купівлі-продажу (далі - Договір), згідно з яким «Продавець» та «Покупець», розуміючи значення своїх дій та без будь-якого примусу, цим договором висловлюють обопільний намір та беруть на себе обопільне зобов`язання в строк до 29 травня 2015 року укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 . «Продавець» та «Покупець» встановили строк посвідчення договору купівлі-продажу на вищезазначений об`єкт нерухомості до 13 год. 00 хв. 29 травня 2015 р. у нотаріуса Калінчук І. В . за адресою: АДРЕСА_2 . В забезпечення свого наміру та зобов`язання укласти договір купівлі-продажу вказаного об`єкта нерухомості «Продавець» та «Покупець» домовилися про наступне:: «Покупець» ОСОБА_1 , розуміючи значення своїх дій та без будь-якого примусу, в забезпечення свого зобов`язання придбати вищевказаний об`єкт нерухомості в строк до 29 травня 2015 року особисто передав «Продавцю» ОСОБА_2 грошову суму, в момент підписання цього договору, у розмірі 220000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США, яка входить у вартість об`єкта нерухомості, згідно з п.2.5. цього Договору. «Продавець» ОСОБА_2 , розуміючи значення своїх дій та без будь-якого примусу, в забезпечення свого зобов`язання продати вищевказаний об`єкт нерухомості в строк до 29 травня 2015 року особисто отримав від «Покупця» ОСОБА_1 грошову суму, в момент підписання цього договору, у розмірі 220000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США, яка входить у вартість об`єкта нерухомості, згідно з п.2.5. цього Договору.

«Продавець» зобов`язаний надати (підготувати та сплатити за свій рахунок) всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (в т.ч. правовстановлюючі документи, зареєстровані належним чином, технічний паспорт, довідку із відповідної служби про зареєстрованих (знятих з реєстраційного обліку) особах на момент угоди (а.с. 3а-5).

В подальшому договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був.

Згідно з ч.4 ст. 635 ЦК України, договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що очолює АН «Город». З ОСОБА_2 знайомі з 2010 року, мають ділові відносини. Останній звернувся до Агентства з метою продати квартиру. ОСОБА_1 звернувся з проханням знайти квартиру. Він запропонував ОСОБА_1 квартиру, яку продавав ОСОБА_2 . Вони її оглянули, квартира була у будівельному стані, домовилися укласти стандартний договір про зобов`язання укласти угоду купівлі-продажу, згідно з якою ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 10000 доларів США в присутності свідка, та повинні були укласти договір купівлі-продажу до кінця червня 2015 року. ОСОБА_2 брав на себе зобов`язання підготувати квартиру до продажу. Договір укладали в офісі філії агентства нерухомості «Город» на ОСОБА_5 Полі. При цьому були присутні дружина та син ОСОБА_1 . Сторонам були роз`яснені наслідки ухилення від укладення договору купівлі-продажу. Крім того, ОСОБА_1 з агентством нерухомості укладався договір на інформаційно-довідкове обслуговування. Однак ближче до дати укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 припинив відповідати на телефонні дзвінки, потім просив відтермінувати укладення договору купівлі-продажу. Потім разом зустрілися у кафе, і ОСОБА_1 погодився збільшити суму для забезпечення укладення договору купівлі-продажу. Однак суму не збільшили, потім ОСОБА_1 заявляв, що не був у м. Харкові 29 травня 2015 року, коли повинні були укласти договір купівлі-продажу. ОСОБА_2 був у Харкові. До нотаріуса Калінчук І.В. о 13 год. 29 травня 2015 року на підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 не з`явився, про що свідку телефоном повідомила нотаріус.

Згідно з п.4.2. Договору, у разі якщо договір купівлі-продажу не буде укладений з вини «Продавця», внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (в тому числі зміна у односторонньому порядку вартості продажу об`єкта нерухомості або строків обумовлених в договорі, то «Продавець» зобов`язується повернути грошову суму, обумовлену в п.2.6.2. цього договору, а саме 220000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США, «Покупцю».

Відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі були виконані обов`язки, передбачені вказаним Договором. Так, зокрема, відповідно до п.п.3.3.1 пункту 3.3. Договору, «Продавець» зобов`язується повністю погасити заборгованість з комунальних та інших платежів, які нараховані за цією адресою до укладення правочину.

Згідно з довідкою ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» від 30.01.2018 № 17, копія якої знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 , який був власником за адресою: АДРЕСА_3 , на правах власника звертався 23.04.2015 року для отримання довідки про відсутність заборгованості по квартплаті та послуги «Вивіз ТПВ» станом на 01.05.2015 року на зазначену квартиру. Вихідний номер довідки 1042 від 23.04.2015 року про відсутність заборгованості станом на 01.05.2015 року.

За змістом п. 4.1 Договору, у разі якщо договір купівлі-продажу не буде укладений з вини «Покупця», внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, грошова сума обумовлена в п.2.6.1 цього договору, а саме 220000 гривень, що еквівалентно 10000 доларам США, розцінюється сторонами в якості «відступного» (ст.600 ЦК України) і залишається у розпорялженні «Продавця», як засіб відшкодування збитків (витрати на виготовлення та підготовку документів до угоди купівлі-продажу і т.і.).

Відповідно до ч.1 ст. 600 ЦК України, зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Таким чином, сторони Договору досягли домовленості про те, що у випадку порушення «Покупцем» обов`язків за оспорюваним договором стосовно ухилення від укладання договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна передані ним грошові кошти розцінюються сторонами в якості відступного та залишаються в розпорядженні «Продаця» ОСОБА_6 . Як наслідок, зобов`язання, які виникли на підставі оспорюваного Договору, припинилися 30.05.2015 року, у зв`язку із переданням відступного.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його недійсності та в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його недійсності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 09 серпня 2019 року.

Суддя Харченко А.М.