Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2019 Справа №607/14238/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Облещук О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Бакальця І .Г.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу, встановлення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 02 червня 2007 року він зареєстрував шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини. Між ними фактично припинені подружні відносини, з 2012 року вони перестали вести спільне господарство та сім`я існує лише формально. На даний час син залишився проживати разом із відповідачем. Відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не дозволяє сину відлучатися разом із ним до місця його проживання та проживання його баби та діда в с. Ясрубово Козівського району Тернопільської області, чим порушує його батьківські права та позбавляє можливості виконувати свої батьківські обов`язки. ОСОБА_3 заперечує проти того, що він проводив із сином вихідні, святкові дні та канікули.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов та розірвати шлюб між ним та відповідачем. Крім цього, просить зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити наступний графік зустрічей з дитиною:

- кожну першу та третю суботу та неділю місяця з 09 год. 00 хв. суботи по 20 год. 00 хв. неділі із ночівлею, за місцем реєстрації та проживання батька;

- побачення малолітнього ОСОБА_5 із батьком за місцем його проживання, відбувається без присутності матері;

- визначити в графіку право на спільний відпочинок ОСОБА_5 з батьком в першій половині літніх, осінніх, зимових та весняних канікул, з дня їх офіційного початку та тривалості у навчальних закладах, які проводити за відсутності матері за місцем проживання та перебування батька;

- визначити в графіку право ОСОБА_5 на відвідування батька у релігійні святкові дні Різдва Христового, Пасхи та інших, також у державні святкові дні з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала частково, подала відзив на позов. Вказала, що дійсною причиною припинення подружніх відносин між ними є подружня зрада позивача, а тому вона погоджується на розрівання шлюбу. Зазначила, що вона своїми діями не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином ОСОБА_5 . Їх малолітній син ОСОБА_5 ніколи не ночував поза домом без матері, дитина не залишалася без опіки матері на тривалий час. Посилаючись на наведене, просила відмовити позивачу в проханні зобов`язати її не чинити прешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, у визначенні графіка побачень з сином та у проханні про побачення з сином без участі в них матері.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року матеріали справи направлено в орган опіки і піклування - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку щодо участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення графіку їх зустрічей.

14 червня 2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучено службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бакалець І.Г. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_4 позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином не визнали, не заперечили проти задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи без їх участі, за наявними у справі документами. Повністю підтримують наданий ними висновок.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 червня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 червня 2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №722.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 травня 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1013.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 24 квітня 2019 року за №404 затверджено висновок органу опіки і піклування щодо усунення перешкод шляхом встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до якого, рекомендовано батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 відповідно до наступного графіку побачень:

-І-ІІІ субота та неділя місяця з 10:00 год. по 18:00 год., без ночівлі за місцем реєстрації, проживання батька та без присутності матері;

-Під час канікул за домовленістю з матір`ю дитини.

Рекомендовано батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати, матеріально утримувати. Рекомендовано ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення.

Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу слід задовольнити та розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 01 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції тернопільської області, актовий запис за №722.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Як слідує з вимог ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно вимог ч. ч. 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положенням ст.9 Конвенції ООН про права дитини, від 20.11.1989 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги).

Судом встановлено, що сторони спору є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди, щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у його вихованні і спілкуванні із сином.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, встановлених стосунків сторін спору і їх спільних побажань з приводу визначення графіку, віку дитини, яка є малолітньою та незалежно від наявності високої емоційної залежності від матері, потребує турботи в рівній мірі як матері, так і батька, суд приходить до переконання, що відповідача ОСОБА_3 слід зобов`язати не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_5 та встановити наступний графік побачень позивача із сином ОСОБА_5 :

- І-ІІІ субота та неділя місяця, а також у дні релігійних та державних свят, з 10.00 до 18.00 год., за місцем проживання дитини, а також за місцем проживання батька, які проводити без присутності матері.

В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самої дитини, без присутності матері.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про необхідність проведення зустрічей сина з батьком виключно у її присутності, оскільки судом встановлено, що дитина сприймає та знає відповідача як свого біологічного батька та бажає проводити час у його оточенні.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що побачення ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 повинні відбуватись у відсутності матері, оскільки саме такі побачення відповідатимуть якнайкращим інтересам дитини та батька.

Позивач не довела суду, що побачення батька з сином без її присутності матимуть негативний вплив на дитину та його розвиток.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 310-314 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 141, 153, 157, 159, Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу, встановлення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини, задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 01 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 722.

Встановити ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проводити в такі дні:

- І-ІІІ субота та неділля місяця, а також у дні релігійних та державних свят, з 10.00 до 18.00 год., за місцем проживання дитини, а також за місцем проживання батька, які проводити без присутності матері.

В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самої дитини, без присутності матері.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1200 (одну тисячу двісті) грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення складено 26 липня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан