Справа № 504/657/18
Провадження № 2/504/1035/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельникової В.М.,

за участі адвоката Левіт В.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, цивільну справу за позовом адвоката Левіт В.С. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просив суд стягнути з відповідача 80517,50 грн. та вирішити питання судових витрат.

На обгрунтування свого позову позивач вказує, що спадкодавець ОСОБА_3 важко хворів, на його лікування та поховання позивач здійснила витрати на суму 107356,70 грн.

Оскільки відповідач- ОСОБА_2 за твердженням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 має право на ѕ часток спадкового майна, то він має сплатити ОСОБА_1 80 517,50 грн.

ОСОБА_2 заперечував проти зустрічного позову. У своєму відзиві він зазначив, що ОСОБА_1 не надала суду належних доказів витрат на вказану суму.

Крім того, у своєму відзиві ОСОБА_2 зазначив, що жодного доказу, який би свідчав про набуття ОСОБА_1 особистої власності на нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі, позивачем не надано.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2018 року призначено підготовче засідання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.02.2019 року з підстав ч. 3 ст. 117 ЦПК України клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів та призначення експертизи повернуті заявнику.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, сповіщений належним чином, обізнаний про існування справи в суді, справа розглядається у суді більше року, тому суд з урахуванням фактичних обставин справи, надання сторонами як відзиву на позов так і відповіді на відзив, вважав можливим розглядати справу при даній явці.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача- адвоката Левіт В.С., суд дійшов до наступного висновку:

30.07.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що встановлено судом зі змісту витягу з реєстру про державну реєстрацію шлюбу № 8 від 25.01.2018 року.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с. 6)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідженням витребуваної судом архівної справи Комінтернівського районного суду Одеської області № 2-3266/08 встановлено, заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.08.2008 року за ОСОБА_1 визнано право власності на новостворений дачний будинок загальною площею 42 кв.м., житловою площею 28 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2006 році між Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та ОСОБА_1 укладено договір про тимчасове користування земельною ділянкою, на які розташований вказаний дачний будинок, із земель бази відпочинку «Хвиля».

З наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, що видано ОСОБА_5 - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцями до майна ОСОБА_3 , зокрема половини спірного автомобіля.

Цим свідоцтвом визначені частки спадкоємців: ОСОБА_1 має право на одну восьму частку від цього автомобіля (1/4х2), а ОСОБА_2 на три восьмих часток від половини автомобіля (3/4х2).

На обгрунтування витрат на поховання ОСОБА_3 адвокат Левіт В.С. в інтересах ОСОБА_1 надано наступні докази:

витяг рішення Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 28.02.2017 року № 46, яким доручено КП «Надія» з 01.03.2017 року залучати внески у розмірі 7000 гривень на благоустрій с. Крижанівка та благоустрій кладовища в с. Крижанівка та с. Ліски від осіб, померлі родичі яких на момент смерті не проживали в с. Крижанівка та с. АДРЕСА_2 ; лист- заяву ОСОБА_1 на ім`я директора КП «Надія» про надання дозволу на поховання ОСОБА_3 ; довідку № 14 від 06.03.2019 року про надання місця для поховання ОСОБА_3 на ОСОБА_6 кладовищі; квитанцію КП «Надія» від 02.08.2017 № 84 на суму 7000 грн.; рахунок на оплату № 21 від 21.07.2017 року ФОП ОСОБА_7 на суму 25580,00 грн. за організацію ритуальних послуг та організацію поховання покійного ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого передбачає комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Загальні витрати на поховання ОСОБА_3 становлять 32580,00 грн.

Разом із тим, ОСОБА_2 подав суду оригінал платіжного доручення № 370 від 21.07.2017 року про перерахування БО «ЛК «Ваше Життя» на користь ФОП ОСОБА_7 згідно рахунку № 21 від 21.07.2017 року 25580,00 грн.

В судовому засіданні адвокат Левіт В.С. не заперечував проти того, що суму на користь ФОП ОСОБА_7 сплатило саме БО «ЛК «Ваше Життя».

Суд приймає до уваги, що за життя ОСОБА_3 працював лікарем у 29 полікліничному відділенні м. Одеси.

Таким чином у суду не має жодного сумніву в тому, що суму 25580,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_1 не плачувала.

Таким чином вказаний доказ, як наданий стороною позивача на обгрунтування свого позову, судом відхиляється.

У суду є достатні підстави критично ставиться до квитанції до прибуткового касового ордеру № 84 від 02.08.2017 року КП «Надія» на суму 7000 грн. з призначенням платежу «на благоустрій», оскільки з цієї квитанції не є зрозумілим за який саме благоустрій (чи села, чи кладовища) здійснювалась платником оплата.

Крім того вказана сума не входить до витрат на поховання в сенсі ч.1 ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу».

Отже відсутні будь- які правові підстави для покладення на ОСОБА_2 обов`язку відшкодувати витрати на поховання ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відповідно до розміру частки у спадщині.

На обгрунтування витрат на лікування ОСОБА_3 ОСОБА_1 надала квитанції на придбання ліків. Також судом досліджено витребувана медична карта стаціонарного хворого №15683 на ОСОБА_3 , який був госпіталізований 07.07.2017 року з діагнозом цироз печінки та перітонит.

По день смерті ОСОБА_3 перебував у лікарні.

Майже всі надані суду квитанції датовані вказаним періодом часу.

Судом перераховано кожну квитанцію, загальна сума становить 71399,67 грн.

Суд не приймає до уваги квитанцію на суму 3377,00 грн. датованою 10.11.2016 року, оскільки вона стосується іншого періоду лікування, і не підтверджена лікарським призначенням.

Суд звертає увагу на список призначених лік ОСОБА_3 , який вказаний у медичні картці, всі призначені ліки стосуються безпосередньої хвороби та поставленому ОСОБА_3 діагнозу.

Суд враховує, що медичною картою доведено майже щоденне переливання крові (плазми) ОСОБА_3 , та застосування, серед інших призначень, достатньо дорогого препарату Альбумін 10%.

Разом із тим, суд враховує, що на обгрунтування своїх заперечень проти вдішкодування витрат на лікування батька, ОСОБА_2 надав суду виписки про розмір заробітної плати ОСОБА_3 за період 2014-2017 рік.

Зокрема, за 2014 рік заробітна плата становила 46686,15 грн., за 2015 рік 55796,71 грн., за 2016 рік ОСОБА_3 отримав 68540,10 грн., за період з січня по липень 2017 року ОСОБА_3 отримав 49626,29 грн.

Загальна сума доходу ОСОБА_3 за вказаний період становила 220649,25 грн.

ОСОБА_8 із тим, відповідно до вимог статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у спільному майні - рівними, незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України).

Крім того, ОСОБА_2 надав платіжне доручення № 365 від 20.07.2017 року про сплату 6000,00 грн. БО «ЛК «Ваше Життя» на користь ТОВ «Віта» за медикаменти для ОСОБА_3 .

У відповідності з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь в справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про стягнення витрат на лікування, адвокат Левіт В.С. в інтересах ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, що витрачені на лікування кошти були саме її особистими коштами.

Таким чином жодних правових підстав для задоволення позову не має.

Судові витрати за правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 15,16, 183, 364-367, 1232, ст. ст. 1223, 1258, 1259, 1261, 1267, 1270, 1274 ЦК України, ч.1 ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» ст. ст. 60,61 СК України, ст.ст. 12,13, 10-106, 76-80, 207, 208, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Левіт Віктора Семеновича в інтересах ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко