ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1477/19 Справа № 199/6582/16 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2016 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що 01.04.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №14 згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 400,00 дол. США на термін до 01.04.2013 року та зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №14 від 01.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки за яким останній прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед Банком за кредитним договором.

Позивач зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав ОСОБА_1 вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідачі умови договору не виконують, боржник має заборгованість перед Банком у сумі 18 529,26 дол. США, яка складається: 6 490,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 7,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму заборгованості у розмірі 6 498,07 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 174 408,20 грн., яка складається з: 6 490,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 7,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом., а також судовий збір - 2 616,12 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_1 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС у Дніпропетровській області 27.04.1998 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства, комерційний банк «ПриватБанк» (рах: НОМЕР_3, , МФО: 305299) заборгованість за кредитним договором у сумі 6 498,07 доларів США, що за курсом НБУ 26,84 грн. становить 174 408, 29 грн., яка складається: 6 490,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 7,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Також вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.135--120).

Не погодившись з рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні даних позовних вимог (а.с. 142-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В частині відмови у задоволення позовних ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскарженій частині слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 26 498,07 доларів США, що за курсом НБУ 26,84 грн. становить 174 408, 29 грн., згідно розрахунку Банку.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, позивач зазначає, що 01.04.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №14 згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 400,00 дол. США на термін до 01.04.2013 року та зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором (а.с.13-15).

Позивач зазначає, що 15.04.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 були укладені Договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року та Договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року, за умовами яких замінено валюту кредиту за договором з долару США на гривню, змінено дату остаточного погашення заборгованості на 14.04.2025 року, зменшено суму заборгованості та встановлений новий графік погашення кредиту. Із нового графіку погашення кредиту вбачається, що був збільшений щомісячний платіж (а.с.16-18).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав ОСОБА_1 вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед банком у сумі 18 529,26 дол. США, яка складається: 6 490,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 7,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.4-7).

ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що термін виконання зобов`язання за кредитним договором від 01.04.2008 року закінчився 01.04.2013 року, а додаткові договори № 1 та № 2 від 15.04.2015 року він не підписував, а тому позивач пропустив строк для звернення із позовом до суду за захистом своїх прав (а.с. 130).

Апелянт посилається на те, що місцевим судом не в повному обсязі встановлені фактичні обставини, а саме: суму заборгованості по кредитному договору, не дослідженні оригінали договорів про внесення змін № 1 та № 2 від 15.04.2015 року до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року, які, як він зазначає ним не укладалися та не підписувалися.

З наявних у справі копій договорів про внесення змін № 1 та № 2 від 15.04.2015 року до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року, які апелянтом не підписані, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , було суттєво змінено умови кредитного договору, а саме: замінено валюту кредиту за договором з долару США на гривню, змінено дату остаточного погашення заборгованості на 14.04.2025 року, встановлений новий графік погашення кредиту, та зменшено суму заборгованості, і саме на підставі цих договорів позивачем було зроблено розрахунок заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача.

Задля перевірки розрахунку заборгованості та з`ясування наявності підстав для застосування позовної давності, про що заявляв відповідач, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ "ПриватБаенк") було витребувано належним чином завірені докази, а саме: детальний щомісячний розрахунок заборгованості по кредитному договору № 14 від 01 квітня 2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (із зазначенням періоду та сум нарахованої заборгованості по кожній її складовій окремо, та сум, внесених на виконання договору з зазначенням відомостей щодо зарахування конкретних сум на погашення конкретних платежів); витяг з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору № 14 від 01 квітня 2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; оригінал та копію договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від 15.04.2015 року (для огляду у судовому засіданні); оригінал та копію договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 14 від 01.04.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від 15.04.2015 року (для огляду у судовому засіданні) (а.с.173).

Позивачем зазначену ухвалу не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити розрахунок заборгованості та вирішити питання про суму наявної заборгованості та підстав для застосування позовної давності.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення позивача до суду, розрахунок заборгованості та вирішити питання про суму наявної заборгованості та наявність чи відсутність підстав для застосування позовної давності, що виклячає підстави вважати позовні вимоги банку до апелянта обгрунтованими.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року в оскарженій частині - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: