465/4173/14-ц
2/465/1090/19
У Х В А Л А

судді

26.07.2019 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я. за участю секретаря судових засідань Янковської С.Ю. в ході вирішення питань, передбачених статтями 36, 37, 185 ЦПК України щодо розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про вселення, усунення перешкод користування квартирою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Дана справа перебуває на розгляді Франківського районного суду м. Львова відповідно до ухвали судді Лозинського Б.М. від 24 липня 2014 року, відповідачем не оскаржувалася і набрала законної сили, що і є підставою розгляду даної справи. Підстави рішення викладені в ухвалі суду ( т. 1 ас. 32) .

З даного часу справа перебувала у провадженні суддів Франківського районного суду м. Львова відповідно до розпоряджень керівника апарату.

14 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Розгляд питання про прийняття справи до свого провадження проводиться з урахуванням рішення зборів суддів від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року.

04 та 23 липня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до Франківського районного суду м. Львова , і безпосередньо судді Кузю В.Я. поступили заяви з вимогами щодо вчинення суддею процесуальних дій, зміст яких є некоректним та принизливими.

Крім цього, мною, як суддею, розглядалися інші справи де стороною був ОСОБА_2 , та де рішення прийняті не на його користь.

З метою уникнення будь яких сумнівів щодо упередженості судді в розгляді даної справи, вважаю за доцільне заявити собі самовідвід.

Приймаючи дане рішення, зважаю на вимоги п. 5 ч. 1 ст..36 ЦПК України, згідно якої, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Зважаючи на поведінку відповідача ОСОБА_2 , яка викладена в його заявах ще до прийняття мною справи до провадження, яка явно спрямована на провокування складу суду, і не тільки головуючого судді Кузя В.Я. , а також в силу вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України, визнаю сатисфакцією, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому, відхиляю будь - які твердження відповідача щодо упередженості чи необ`єктивності судді у розгляді даної справи, будь якої зацікавленості, та некомпетентності, як це відображено у заявах, оскільки такі спростовуються.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При цьому враховую, що аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. ст. 3,10- ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також враховую практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обов`язок та право головуючого у процесі.

Такі роз`яснення поведінки сторони у судовому процесі абсолютно стосуються ОСОБА_2 , який чомусь вважає, що компетентний та може вирішувати питання порядку прийняття процесуальних рішень, надавати вказівку судді щодо порядку ведення судового процесу, надаючи при цьому оцінку діям головуючого.

Зважаючи на вищенаведені положення міжнародного і національного права та встановлені обставини, приходжу до висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін адміністративного процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 , 10, 36, 39 , 40,258, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про вселення, усунення перешкод користування квартирою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь