П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року місто Київ

справа № 355/1301/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/9521/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Баришівського районного суду Київської області у складі судді Лисюка О.Д. від 21 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 2016 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у борг 11 500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 300 000 грн., з кінцевим терміном повернення до 31 грудня 2016 року.

Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг в розмірі 327 669 грн. 42 коп. та судові витрату в розмірі 3 629 грн. 10 коп.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 327 669 грн. та судові витрати в розмірі 3 629 грн. 10 коп., а всього 331 298 грн. 10 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що відповідач не повідомлявся належним чином про розгляд справи, оскільки перебував і перебуває за кордоном; при ухваленні рішення судом фактично не було встановлено обставин справи, не були досліджені надані позивачем докази, зокрема, не оглянуто у судовому засіданні оригінал розписки; відповідачем було сплачено борг за договором позики ще до моменту звернення позивачу з указаним позовом, що підтверджується копіями платіжних доручень на загальну суму 227 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Так, надані копії платіжних доручень не містять відомостей, що підтверджують перерахування коштів саме в рахунок погашення боргу за договором позики, а тому не можуть вважатися доказами виконання відповідачем зобов`язань.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що згідно з розпискою від 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 у борг грошові кошти в розмірі 11 500 доларів США, що є еквівалентом 300 000 грн., та зобов`язався повернути не пізніше 31 грудня 2016 року.

Відповідно до положень статі 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами статі 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3 , оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики від 26 вересня 2016 року не виконав, борг не повернув.

Отже, висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, зокрема, неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 21, 36, 49, 50).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було оглянуто у судовому засіданні оригінал розписки також є безпідставним з огляду на те, що представник відповідача у суді апеляційної інстанції не заперечувала, що ОСОБА_1 писав надану позивачем

розписку, а згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, оригінал розписки від 26 вересня 2016 року досліджений на стадії апеляційного розгляду, а її копія засвідчена головуючим у справі, про що зроблена відповідна відмітка (а.с.9).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти на загальну суму 227 000 грн., а тому зобов`язання за договором позики виконано (а.с. 98-107) відхиляється колегією суддів, оскільки надані копії платіжних доручень не засвідчені належним чином та не містять вказівки, що кошти перераховувалися у рахунок погашення боргу за договором позики від 26 вересня 2016 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 серпня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

В.В. Соколова