Справа № 200/2192/19
Провадження № 2/200/1221/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Стрипи М.П.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що 29 вересня 2014 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевою Т.О. по справі № 200/17001/14-к була прийнята ухвала про накладення арешту на автомобіль марки Mitsubisi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Ухвалою суду від 17.10.2018 року роз`яснено позивачу, що автомобіль накладено з позбавленням можливості відчужувати майно, без позбавлення можливості розпоряджатись та користуватись ним. Позивач звернувся до відповідача з проханням надати автомобіль для реалізації права користування та розпорядження ним, проте відповідач відмовив у наданні автомобіля.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд:

- усунути йому перешкоди в користуванні автомобілем шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачу автомобіль марки Mitsubisi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 19 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач 21.06.2019 року надав відзив на позовну заяву, де вказав, що слідчим управлінням ГУМВС України в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0004656 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1,3,4 ст.358 КК України відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 вересня 2014 року при проведенні на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська обшуку було тимчасово вилучено автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_1 . Ухвалою Бабушкінського районного суду від 29.09.2014 року на вказане майно накладено арешт з метою забезпечення заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову. Вказаний автомобіль передано на відповідальне зберігання на територію автогосподарства ГУМВС (нині територія автогосподарства ГУНП) до вирішення питання щодо зазначеного майна у судовому порядку. Наразі у зазначеному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, накладений на майно арешт не скасований. Позивач має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні та відповідно до статті 174 КПК України має право на звернення до суду з клопотанням про зняття арешту з автомобіля, проте свої права не використав. Відповідач є лише відповідальним зберігачем та не має права приймати рішення про повернення речового доказу. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

Відділом розслідування особливо важливих справ, злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (нині СУ ГУНП в Дніпропетровській області) проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0004656 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1,3,4 ст.358 КК України відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. по справі № 200/17001/14-к було накладено арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки Mitsubishi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та забезпечення заявленого цивільного позову, позбавлення можливості відчужувати майно.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Руснак А.І. від 17.10.2018 року у справі № 200/17001/14-к роз`яснено ОСОБА_1 , що слідчий суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ухвалою від 29.09.2014 року за клопотанням № 200/17001/14 слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Закликоцької Т.В. наклала арешт на автомобіль марки Mitsubishi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з позбавленням можливості відчужувати майно, без позбавлення можливості розпоряджатись та користуватись ним.

Вказана ухвала суду набрала законної сили.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП у Дніпропетровській області з заявою, в якій просив видати йому вказаний автомобіль з метою забезпечення визначеного судовим рішенням права позивача розпоряджатись та користуватися належним йому майном, проте листом від 14.11.2018 року за підписом заступника начальника слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області Брандис О.В. позивачу було відмовлено.

Згідно зі ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Таким чином, зміст права власності складають: право володіння - забезпечення можливості фактичного утримання речі у сфері господарювання, фізичного її утримання, можливість власника впливати на річ; право користування - юридичне забезпечення можливості власника одержання від речі корисних властивостей для задоволення своїх потреб або одержання від неї плодів і прибутків та право розпорядження - юридична можливість визначити юридичну чи фактичну долю речі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, за допомогою яких слід оцінювати відповідність втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого Протоколу, якщо б хоча одного критерію не буде додержано.

З урахуванням практики ЄСПЛ щодо застосування статті 1 Першого Протоколу та згідно із засадами українського цивільного законодавства припинення права власності особи на майно допустиме тільки з підстав, чітко визначених законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з ухвали суду від 19.09.2014 року та з ухвали суду від 17.10.2018 року про роз`яснення судового рішення, ОСОБА_1 позбавлено лише права відчужувати належний йому на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , при цьому права користуватись вказаним автомобілем суд позивача не позбавляв.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставними доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, та вважає, що немає необхідності звертатися з клопотанням у кримінальному провадженні про скасування накладеного на майно арешту, оскільки навіть при існуванні вказаного арешту позивач не позбавлений права користуватися арештованим автомобілем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні автомобілем шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Mitsubishi Pajero, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску