Провадження № 2/752/1878/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої К.В.

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у спільній сумісній власності, суд -

Встановив:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якій просив суд розділити спільне майно, виділивши йому та визнавши за ним право власності на 1/2 частини спільного майна, а саме:

-Квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв. м., житловою площею 37,80 кв.м.;

-Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв.м., житловою площею 37,80 кв.м..

В обґрунтування позову позивач вказував, що 20 грудня 1995 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 та складається з 2-х кімнат, житловою площею 37,80 кв.м., загальною площею 66,40 кв.м. Вказана квартира була придбана за кошти отримані в кредит та оформлена на ОСОБА_1 .

В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року.

Разом з цим позивач зазначив, що між сторонами не існувало ні договору про розподіл майна, ні шлюбного контракту, тому спірне майно належить сторонам у рівних частинах.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що позов про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання часток у спільній сумісній власності визнає в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку.

Судом встановлено, що 20 грудня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 2271, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

Разом з тим, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано.

Крім того, під час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв.м., житловою площею 37,80 кв.м. Вказана квартира була придбана за кошти отримані в кредит та оформлена на ОСОБА_1 , про що свідчить копія кредитної угоди № 67 від 26 грудня 2002 року.

Також судом встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрована на праві власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв.м., житловою площею 37,80 кв.м., про що свідчить копія свідоцтва № 888-С/КІ від 14.05.2004.

Також з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 6599655 вбачається, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв.м..

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 цього Кодексу врегульовано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Крім того, згідно ч. 2. ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З огляду на те, що судом було встановлено, що спірне майно було придбано у шлюбі, тобто не відноситься до майна, передбаченого ст. 57 СК України, а також те, що відповідач визнає вказаний позов, а тому суд приходить до висновку, що набуте відповідачем за час шлюбу майно, належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та позивачу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у спільній сумісній власності - задовольнити.

-Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв. м., житловою площею 37,80 кв.м.;

-Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,40 кв.м., житловою площею 37,80 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 5286,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя