Справа № 473/3225/19
УХВАЛА

іменем України

"16" серпня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої - судді Ротар М.М.

за участю секретаря судового засідання - Сиверин Л.А.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську заявувідповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вуїва О.В. по цивільній справі №473/3225/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в

в провадженні судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїва О.В. знаходиться цивільна справа №473/3225/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

12 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву про відвід судді Вуїва О.В. у розгляді вказаної справи з тієї підстави, що раніше суддя Вуїв О.В. вже розглядав пов`язану цивільну справу №473/2878/18 за участю цих же сторін про розірвання договору оренди землі, ухваливши рішення про відмову в задоволенні позову, яке постановою Миколаївського апеляційного суду від 11.02.2019 року було скасоване. Обгрунтовуючи заяву про відвід відповідач вказував, що не погоджується з процесуальним діями судді під час розгляду вказаного спору, що на його думку, свідчить про наявність в останнього суб`єктивних внутрішніх переконань щодо обставин спору та порядку його вирішення. Крім того, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відповідно до п.7 ст.185 ЦПК України підлягає залишенню без руху або поверненню позивачу, оскільки до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Всі вищевказані обставини на думку відповідача свідчать про те, що суддя знов підтримає позицію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і це може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2019 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вуїва О.В.по цивільній справі №473/3225/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява про відвід є безпідставною, не ґрунтується на вимогах закону і до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді чітко визначені ст.ст.36,37 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, за змістом ст.37 ЦПК України не допускається повторна участь судді в розгляді справи.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається із змісту заяви про відвід судді, підставами, які на думку заявника викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності головуючого у справі заявник зазначає те, що суддя раніше розглядав пов`язану справу за участю цих же сторін, ухваливши рішення, яке він вважає необгрунтованим; а також те, що відповідач не погоджується з процесуальним діями судді під час розгляду вказаного спору.

Такі підстави для відводу судді є надуманими та необґрунтованими з огляду на наступне.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке - небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Як зазначено вище, підстави для відводу (самовідводу) судді чітко визначені положеннями ст.ст.36, 37 ЦПК України.

Крім того, в частині 4 статті 36 ЦПК України прямо зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи те, що відвід судді мотивовано виключно наведеними вище обставинами такий відвід є необґрунтованим.

Порядок вирішення відводу визначений ст.40 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Відповідно до частини третьої вказаної норми Закону, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу і такому судді не може заявлено відвід.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви у силу ч.4 ст.36 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що заявлений відвід судді Вуїву О.В. є безпідставним і слід відхилити дану заяву, оскільки в заяві відсутні підстави для відводу.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд

постановив

відмовити у задоволенні заявивідповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вуїва О.В. по цивільній справі №473/3225/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Ротар