Справа № 216/3318/17
Номер провадження 2/216/763/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 серпня 2019 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бутенко М.В.,
за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, -
Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає поверхом вище у вказаній квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. 11.04.2017 року зазначене житлове приміщення було затоплено з вини відповідача, який протягом багатьох років утримував водопровідну систему своєї квартири в аварійному стані і вже неодноразово затоплював кухню та ванну кімнату, при цьому, не покриваючи витрати за ремонт. Цього разу затоплена була вся квартира позивача. Згідно з актом про затоплення квартири позивачу було завдано таку майнову шкоду: залито стелю великої кімнати 1,2 м?, залито стіни великої кімнати та видно відставання і розриви шпалер 4м?, залито стелю спальні 1,5 м?, відставання шпалер 4 м?, залито стелю коридору 0,6 м?, залито стелю ванної кімнати 0,18 м?, залито стелю санвузла 0,22 м?. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя (сирість та холод в квартирі), необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації життя.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки від затоплення квартири АДРЕСА_1 в розмірі 8157,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Згідно з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 11.04.2017 року зазначене житлове приміщення було затоплено.
Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.
Затоплення квартири позивача зафіксовано в акті про залиття, складеного комісією у складі старшого майстра, майстра, в присутності позивача. Зазначений акт затверджено директором ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с. 8).
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).
Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їхньої квартири після залиття.
Відповідно до частини 3статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Судом встановлено неправомірність дій відповідача, наявність вини останнього у спричиненій позивачу шкоді, а також наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та наслідками, які настали.
Позивач у своїй заяві надала розрахунок матеріальної шкоди та докази, що підтверджують витрати з усунення наслідків затоплення її квартири, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, а також те, що будь-яких доказів на спростування вартості зазначених позивачем матеріалів та робіт відповідачем не надано, суд вважає за можливе прийняти до уваги даний розрахунок спричинення їй матеріальної шкоди та збитків внаслідок винних дій відповідача в сумі 8157,00 грн.
Разом з тим, суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено судом, з вини відповідача було пошкоджено належне позивачу майно, внаслідок чого позивач вимушена була змінити звичний для неї уклад життя, що викликало душевні хвилювання, переживання, а отже факт заподіяння моральної шкоди є очевидним.
З огляду на характер порушення прав позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, ступені вини відповідача, істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, приймаючи той факт, що відповідач до теперішнього часу не намагався усунути наслідки своєї шкоди, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1190, 1192 Цивільного кодексу України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, ст.ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки від затоплення квартири АДРЕСА_1 в сумі 8157,00 (вісім тисяч сто п`ятдесят сім гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 8000,00 (вісім тисяч гривень).
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_3 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: не відомий, місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя М.В. Бутенко