справа № 208/1490/18
№ провадження 2/208/1073/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача Кам`янської міської ради Бурдік Владислава Ігоровича, представника відповідача Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» Московчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кам`янської міської ради, Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02 листопада 2017 року о 02.00 годині ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Мерседес-бенц Спрінтер, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, що належить позивачу, рухався мостовим переходом в напрямку від пр.Т.Шевченка до лівобережної частини міста. Проїзжаючи повз з`їзду з мостового переходу на вулицю Тритузна, наїхав на металеву конструкцію, яка розташована перпендикулярно проїздній частині на всю її ширину. В цей час, фрагмент даної конструкції відірвався від основи та вдарив по нижній частині автобусу, чим завдав механічних пошкоджень у нижній частині кузову, біля дверей пасажирського салону з правого боку. Зазначений автомобіль належить на праві особистої власності позивачу.

Автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та актом обстеження дорожніх умов на дільниці автомобільної дороги від 02.11.2017 року встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали незакріплені металеві стики мосту.

Відповідно до Звіту з оцінки майна № КТЗ- з визначення вартості матеріального збитку заподіяного автомобілю, складеного 24.11.2017 року ТОВ «ВІКОНТ-КОНСАЛТИНГ», величина вартості матеріального збитку становить 35 168 грн. Департаментом ЖКГ та будівництва Кам`янської міської ради повідомлено, що зазначений мостовий перехід відповідно до рішення міської ради від 28.10.2016 року № 538-11/VII «Про створення комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс»» знаходиться на балансі Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс».

13 лютого 2018 року постановою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення відносно директора комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» ОСОБА_4 за ч.4 ст.140 КУпАП провадження закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку із зазначеним вважає, що Кам`янська міська рада та Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» повинно забезпечувати належний стан дорожнього покриття зазначеного мосту. Вважає, що обов`язок по забезпеченню безпечних умов руху транспортних засобів дорогами, міст утримання вулиць і доріг міст покладений виключно на органи місцевого самоврядування, в даному випадку на відповідачів, у зв`язку з чим відповідальність за відшкодування збитків, завданих позивачу пошкодженням автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригод, що сталася 02.11.2017 року внаслідок невідповідності стану автомобільної дороги вимогам безпеки руху, повинні нести саме відповідачі, які не забезпечили ремонт та утримання дороги за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Так, відсутність на даному відрізку дороги ремонтних робіт, не утримання її в належному стані відповідно до вимог безпеки руху, відсутність огороджувальних пристроїв знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що призвело до спричинення позивачу шкоди, яка становить 35 168 грн.

Зазначив також, що діями відповідачів ОСОБА_1 також завдана й моральна шкода на суму 10 000 грн., оскільки після пригоди він був вибитий зі своєї звичної життєвої колії, змушений витрачати особистий час та власні кошти на ремонт автомобіля, не міг реалізувати свої життєві плати, відчував дискомфорт.

З огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 35 168 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судовий збір в розмірі 704,80 грн. та відшкодувати інші судові витрати.

У своєму позові посилався на вимог ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст.6, 9, 14, 16, 21, 24 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.16, 21 Закону України «Про автомобільні дороги», Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Бразалук ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилався на обставини, викладені в позові. Просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 35 168 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судовий збір в розмірі 704,80 грн. та відшкодувати інші судові витрати.

Представник відповідача Кам`янської міської ради Бурдік В.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову, надав суду відзив на позовні вимоги, де просив суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві на позов відповідач зазначив, що Кам`янською міською радою було прийнято рішення від 28.10.2016 року № 538-11/VII «Про створення Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс», яким затверджено статут підприємства та передано на баланс мостовий перехід через ріку Дніпро у м. Кам`янське. Рішенням Кам`янської міської ради від 24.02.2017 року № 641-12/VII затверджено Програму розвитку та утримання Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» на 2017-2020 роки. Зазначеною програмою передбачено фінансування підприємства з міського бюджету на утримання санітарного стану територій штучних споруд на вулично-дорожній мережі. Вважає, що обов`язок та відповідальність за утримання мостового переходу через р. Дніпро у м. Кам`янське покладено також й на Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс».

Представник відповідача Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» Московчук А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову, надав суду відзив на позовні вимоги, де просив суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві на позов відповідач зазначив, що в 2017 році Кам`янська міська рада офіційно укладає через Департамент житлово-комунального господарства та будівництва договори на поточний ремонт дорожнього покриття в 2017 році з ПП «Сегмент» та на поточний ремонт мостів та шляхопроводів в 2017 році з ПРС-Ресурс. Огляд мостів проводиться лише 1 раз на 10 днів, попередній огляд перед ДТП було проведено працівником «Містшляхсервіс» 24 жовтня 2017 року та зауважень на даній дільниці мосту виявлено не було. Вважає, що відповідач Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» не може нести відповідальність за події, які не мають ознак причинно-наслідкового зв`язку між діяльністю відповідача та ДТП, що сталася під керуванням ОСОБА_3 автомобілем, належного позивачу ОСОБА_1 , яка відбулася на мостовому переході 02 листопада 2017.

2.Заяви, клопотання учасників справи:

28 листопада 2018 року відповідачами наданий відзив на позов.

20 грудня 2018 року позивачем надана відповідь на відзив.

3.Процесуальні дії суду

05 червня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

4.Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

В судовому засіданні встановлено, що з 02 листопада 2017 року о 02.00 годині ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Мерседес-бенц Спрінтер, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, рухався мостовим переходом в напрямку від пр.Т.Шевченка до лівобережної частини міста. Проїзжаючи повз з`їзду з мостового переходу на вулицю Тритузна, наїхав на металеву конструкцію, яка розташована перпендикулярно проїздній частині на всю її ширину. В цей час, фрагмент даної конструкції відірвався від основи та вдарив по нижній частині автобусу, чим завдав механічних пошкоджень у нижній частині кузову, біля дверей пасажирського салону з правого боку.

Про зазначений факт 2 листопада 2017 року позивачем було повідомлено Кам`янський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.17).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль MERCEDES-BENZ, SPRINTER 416 CDI, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, належить на праві особистої власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль позивача 02 листопада 2017 року отримав механічні пошкодження.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем акт обстеження дорожніх умов на дільниці автомобільної дороги від 02.11.2017 року де вбачається, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали незакріплені металеві стики мосту, оскільки в ньому відсутні відомості особи, яка його складала та підписи осіб, які входили в комісію (а.с.22).

Відповідно до Звіту з оцінки майна № КТЗ- з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю, складеного 24.11.2017 року ТОВ «ВІКОНТ-КОНСАЛТИНГ» величина вартості матеріального збитку становить 35 168 грн. (а.с.28-73).

Департаментом ЖКГ та будівництва Кам`янської міської ради повідомлено, що зазначений мостовий перехід відповідно до рішення міської ради від 28.10.2016 року № 538-11/VII «Про створення комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс»» знаходиться на балансі Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» (а.с.26).

13 лютого 2018 року постановою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення директора комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» ОСОБА_4 за ч.4 ст.140 КУпАП провадження закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.27, 74-75).

Позивач у своєму позові вважає, що Кам`янська міська рада та Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» повинно забезпечувати належний стан дорожнього покриття зазначеного мосту, тому як обов`язок по забезпеченню безпечних умов руху транспортних засобів дорогами міст утримання вулиць і доріг міст покладений виключно на органи місцевого самоврядування, тому відповідачі внаслідок невідповідності стану автомобільної дороги вимогам безпеки руху повинні нести відповідальність за матеріальну шкоду, яка спричинена йому 02 листопада 2017 року під час переїзду мостового переходу.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, який урегульований ЦК України та предметом спору є відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

5. Оцінка суду.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо матеріальної шкоди.

Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком

Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Проїзна частина доріг, штучні споруди (мости і шляхопроводи), технічні засоби організації дорожнього руху та зовнішнє освітлення на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів можуть передаватися безоплатно в державну власність, а також з державної в комунальну власність за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Приписами частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено право органів державної влади та органів місцевого самоврядування на утворення підприємств для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких мостів.

Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Рішенням Кам`янської міської ради від 28.10.2016 року № 538-11/VII було передано на баланс майно, а саме мости та шляхопроводи, які були прийняті на баланс Комунального підприємства Кам`янської міської ради «МІСТШЛЯХСЕРВІС», актами прийняття-передачі основних засобів від 01.02.2017 року.

Для поточного ремонту мостів та шляхопроводів в 2017 році Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва КМР, як розпорядником коштів, укладено договори на поточний ремонт з ПП «Сегмент» та ПРС-Ресурс, що вбачається з листа від 17.11.2017 року наданого директором департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради ОСОБА_6 .

З журналу огляду лівобережного мосту КП КМР «МІСТШЛЯХСЕРВІС» вбачається, що під час огляду 24 листопада 2017 року лівобережний міст знаходиться в нормальному стані, зауваження відсутні.

Таким чином, позиція позивача щодо винності відповідача по справі у завданні шкоди, з урахуванням прийнятого рішення по адміністративній справі, не підтверджує вини відповідачів, тому як постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року по справі № 208/490/18 не встановлена вина директора відповідача КП КМР «МІСТШЛЯХСЕРВІС».

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та завданою шкодою, вини.

Відповідно до ст. 281 Законом України «Про благоустрій населених пунктів» власники або балансоутримувачі об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі населених пунктів забезпечують її утримання відповідно до Правил утримання вулично-дорожньої мережі населених пунктів та технічних засобів регулювання дорожнього руху, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Власник або балансоутримувач об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі населеного пункту забезпечує утримання такого об`єкта з необхідною кількістю машин, механізмів, спеціалізованої техніки, посипних матеріалів та реагентів.

Згідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, згідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За викладених обставин, суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності в діях відповідачів вини в спричиненні шкоди позивачу.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо моральної шкоди суд зазначає наступне.

У своєму позові позивач посилається на те, що діями відповідачів позивачу була спричинена й моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у пунктах 3, 5 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Але, з вимог позивача не вбачається, що моральна шкода спричинена дійсно з вини відповідачів.

Окрім цього, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем не надано суду будь-яких аргументів та доводів того, що саме з вини відповідачів позивачу спричинена моральна шкода.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

6.Судові витрати.

Так, при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору, але з урахуванням відмови в задоволені позову, судовий збір поверненню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.15, 16, 22, 1166, 1212 ЦК України та ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Кам`янська міська рада, адреса: Дніпропетровська область, Майдан Петра Калнишевського, 2, .

Відповідач: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Містшляхсервіс», адреса: Дніпропетровська область, площа Гагаріна, буд.№ 3, .

Суддя Похваліта С. М.