Постанова

Іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 464/7897/12

провадження № 61-23488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року у складі головуючого судді Бойка О.М. та рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року у складі суддів: Павлишина О.Ф., Ванівського О.М., Мікуш Ю.Р.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ 0010/08/6.10 - CL від 16 січня 2008 року в сумі 103 971,69 доларів США, 34 158,93 грн. та судові витрати в сумі 3 219 грн.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем був укладений кредитний договір № 0010/08/6.10 - CL від 16 січня 2008 року. За умовами даного договору позивач отримав кредит у розмірі71 000 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами та з кінцевим терміном його повернення - 15 січня 2014 року. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому станом на 18 червня 2012 року загальна заборгованість відповідача за кредитом становить 103 971,69 доларів США та 34 158,93 грн., яка складається з: 71 000 дол. США поточної заборгованості за кредитом, 31 741,02 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 1 230,67 дол. США поточної заборгованості за нарахованими процентами, 34 158,93 грн. - пені.

У зв`язку з вищезазначеним просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором 103 971,69 доларів США та 34 158,93 грн., а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішеннямСихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 971,69 доларів США, 34 158,93 грн. та 3 219 судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умови кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених договором, у зв`язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року змінено в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, вираженим у валюті, та визначено суму стягнення в розмірі 97 997,88 доларів США. У решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції про часткову зміну рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 5 973,81 доларів США, у зв`язку з чим сума стягнення заборгованості, виражена у валюті, підлягає визначенню в розмірі 97 997,88 доларів США.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 27 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Сихівського районного суду м. Львова зазначену вище цивільну справу № 464/7897/12.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами постановлено судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем не доведено надання відповідачу повної інформації про кредитні умови, а розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснений поверхово, при чому містить суми кредиту, які заявник не отримував.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № 0010/08/6.10- CL, згідно якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 71 000 доларів США, строком до 15 січня 2014 року, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13 % річних і виконати зобов`язання згідно кредитного договору у повному обсязі. Позивач прийнятті на себе зобов`язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором грошові кошти.

Згідно п. 2.3 кредитного договору, ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Пунктом 2.6 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на вищевказаний рахунок, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з п.2.3 цього договору. Не пізніше визначеного п.1.2 цього договору строку (до 15 січня 2014 року) повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Як встановлено судами, у п. 4.1 кредитного договору зазначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді нарахування пені у розмірі 0,2 %, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. А відповідно до п. 4.4 кредитного договору, за кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань передбачених п. 3.3 позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.

Як встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором.

Судами апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18 червня 2012 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 103 971,69 доларів США та 34 158,93 грн., з яких: 71 000 дол. США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 31 741,02 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами% 1 230,67 дол. США - поточна заборгованість за нарахованими процентами% 34 158,93 грн. - пеня.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем було надіслано відповідачу листа-вимогу № 704/3.6.3 від 12 вересня 2011 року про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (сплату заборгованості та пені), однак відповідач вимоги банку не виконав.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 530, 610 та частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та розмірів повернення кредитних коштів, а також застосувавши до позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитним коштами позовну давність, про сплив якої заявляв відповідач, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитом у сумі 97 997,88 доларів США.

Доводи щодо неповного дослідження матеріалів справи в частині, що стосується розрахунку заборгованості та суми виданого кредиту свого підтвердження не знайшли, оскільки судом апеляційної інстанції було встановлено розмір заборгованості за кредитом, а також зазначено, що відповідач не заперечував факт отримання ним кредитних коштів.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 ЦК України).

Перелік відомостей, про які перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі, визначений частиною 2 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, що діяла на час укладення договору). У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, наведеними положеннями Закону не передбачено звільнення боржника від відповідальності за порушення умов договору про надання споживчого кредиту в разі ненадання кредитодавцем визначеної інформації.

Згідно статті 18 вказаного Закону, яка визначає перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Суди встановили, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх його умов, у тому числі про юридичну сутність договору, строк його дії, коло обов`язків і прав кожної з сторін. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, відповідач погоджувався із всіма умовами договору, про що свідчить його підпис у договорі, який судом недійсним повністю або в частині не визнавався.

Таким чином, правові підстави для незастосування умов кредитного договору та звільнення відповідача від відповідальності за його порушення, відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 рокузупинено виконання заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження, виконання судового рішення за результатами їх перегляду підлягають поновленню відповідно до вимог частини третьої статті 436 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров