Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 688/2325/16-ц

провадження №61-25084св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, ОСОБА_3, треті особи: Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного транспорту, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області

від 12 травня 2017 року у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Грох Л. М.,

Ярмолюка О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, ОСОБА_3,

представник ОСОБА_3 ОСОБА_6,

треті особи: Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_4,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, ОСОБА_3, треті особи: Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі Шепетівський МВДВС), ОСОБА_4, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 28 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_7, та зобов'язати Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області здійснити перереєстрацію права власності на легковий автомобіль FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата першої реєстрації 02 серпня 2013 року на імя ОСОБА_2

2. Позовна заява мотивована тим, що 03 червня 2015 року державним виконавцем Шепетівського МВДВС відкрито виконавчі провадження на підставі виданих 18 травня 2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області виконавчих листів №688/591/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн та судового збору в розмірі 3 455,59 грн. Того ж дня також прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчужувати, яке внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

3. Постановою Шепетівського МВДВС від 28 серпня 2015 року виконавче провадження закінчено та направлено до Печерського ВДВС РУЮ у м. Києві за належністю на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на момент виниклих правовідносин,

4. 29 вересня 2015 року державним виконавцем Печерського ВДВС у

м. Києві відкрито виконавче провадження за виконавчим листом

№ 688/591/15-ц, виданим Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн. Постанова Шепетівського МВДВС про накладення арешту зберігала свою чинність протягом всього часу виконання судового рішення.

5. Боржником ОСОБА_2 дія арешту не оскаржувалася, відсутні будь-які рішення чи постанови державного виконавця про припинення дії арешту.

6. 28 січня 2016 року на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27 січня 2016 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_7 на продаж належного йому на праві власності автомобіля марки FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, дата першої реєстрації 02 серпня 2013 року, який ним було продано 28 січня 2016 року в Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області ОСОБА_3

7. Позивач указав, що укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу унеможливлює виконання судового рішення, укладення данного договору відповідачем здійснювалося з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за рішенням Шепетівського міськрайонного суду

від 16 квітня 2015 року в справі № 688/591/15-ц, розпорядження транспортним засобом відбувалося під час дії арешту та заборони державного виконавця на продаж майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 26 січня 2017 року у складі судді Козачук С. В. у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову.

9. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборона відчуження рухомого майна накладена 03 червня 2015 року на майно, належне боржнику не могла поширюватися на транспортний засіб, який перебував у лізингу, не належав ОСОБА_2 на праві власності і власником якого на той час був ПАТ КБ «Приватбанк».

10. Місцевий суд також указав на відсутність доказів того, що ОСОБА_2 отримував повідомлення про відкриття виконавчих проваджень та накладення 03 червня 2015 року арешту на належне йому станом на вказану дату майно та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Водночас, сторонами оспореного договору купівлі-продажу транспортного засобу виконано всі вимоги чинного законодавства, які стосуються його форми та порядку укладення, а також у повному обсязі виконано обовязки щодо наступної реєстрації транспортного засобу, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

11. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 28 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_7, за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 прийняла у власність легковий автомобіль FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 120 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

12. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що укладення оспореного договору купівлі-продажу автомобіля марки FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, під час дії постанови державного виконавця про арешт майна боржника і заборони його відчуження розцінюється як дії, спрямовані на уникнення від виконання судового рішення, виконання якого є обовязковим відповідно до статті 124 Конституції України та статті 14 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував тієї обставини, що жодним положенням Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, що арешт поширюється на майно, право власності на яке виникло пізніше його накладення (у майбутньому), як і не визначено спосіб, у який повинно вчинятись таке звернення стягнення на майно боржника та власне не врегульовано самого порядку здійснення такого

15. Аргументом касаційної скарги також указано те, що поза увагою апеляційного суду залишилось те, що оспорюваний договір відповідає вимогам закону, так як при його укладені дотримано усі вимоги чинного законодавства, які стосуються його форми та порядку укладення, а також у повному обсязі виконано обов'язки щодо наступної реєстрації транспортного засобу, тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Доводи інших учасників справи

16. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

18. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

21. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

22. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

23. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

24. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25. 05 вересня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір фінансового лізингу з ПАТ КБ «ПриватБанк», за наслідками виконання умов якого за ним 27 січня 2016 року було зареєстровано транспортний засіб легковий автомобіль марки FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

26. За умовами договору фінансового лізингу від 05 вересня 2013 року право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності.

27. Постановами державного виконавця Шепетівського ВДВС від 03 червня 2015 року за заявою стягувача ОСОБА_1 на підставі виданих 18 травня 2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області виконавчих листів від 18 травня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн та судового збору в розмірі 3 455,59 грн відкрито виконавчі провадження.

28. З метою забезпечення повного та своєчасного виконання рішення суду державним виконавчем Шепетівського ВДВС 03 червня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме майно боржника

ОСОБА_2 Відомості про арешт рухомого майна були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з вказаного реєстру від 03 червня 2015 року.

29. Матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження боржником ОСОБА_2 наведеної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30. Постановою державного виконавця Шепетівського ВДВС від 28 серпня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання навеедного вище виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн закінчено та направлено за належністю до Печерського ВДВС у м. Києві.

31. Постановою головного державного виконавця Печерського ВДВС

у м. Києві від 29 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №688/591/15-ц, виданого 18 травня 2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн.

32. 27 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ТСЦ 8044 із заявою та відповідними документами, на підставі яких за ним було зареєстровано транспортний засіб та видано свідоцтво.

33. 28 січня 2016 року між ОСОБА_2, від імені якого за нотаріально посвідченою довіреністю від 27 січня 2016 року діяв ОСОБА_7, та

ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким остання придбала у власність автомобіль марки FIAT, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, за 120 000 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

34. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

35. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

36. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

37. Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, який відчужувачем придбано в лізинг. Позов обґрунтовано тим, що укладення даного договору відповідачем здійснювалося з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року в справі № 688/591/15-ц, розпорядження транспортним засобом відбувалося під час дії арешту та заборони державного виконавця на продаж майна.

38. Апеляційний суд дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу автомобіля вчинено під час дії постанови державного виконавця про арешт майна боржника і заборони його відчуження.

39. Апеляційний суд також указав на те, що не має значення, коли у відчужувача виникло право власності на цей автомобіль, оскільки під дію арешту підпадає майно, яке належало на час накладення арешту, так і майно, яке набуте пізніше, але до закінчення дії арешту.

40. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

41. Підставою недійсності правочину, відповідно до частин першої та третьої статті 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

42. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

43. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

44. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

45. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

46. Частиною першою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

47. Відповідно до положень частини першої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

48. Частиною другою статті 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачено інше.

49. Наведене свідчить, що однією з підстав для набуття права власності на майно діюче законодавство визначає правочин, у якому сторони передбачають, в тому числі, умови переходу від однієї сторони до іншої прав володіння, користування та розпорядження майном.

50. Умови переходу права власності на майно сторонами узгоджено договором фінансового лізингу, згідно із яким право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності.

51. Таким чином, з наведеного вбачається, що сторонами договору фінансового лізингу узгоджені такі необхідні умови переходу до позивача, як лізингоодержувача, права власності на предмет лізингу.

52. З обставин справи, встановлених судом, убачається, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №688/591/15-ц, виданого 18 травня 2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн.

53. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент виниклих правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

54. Згідно з вимогами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент виниклих правовідносин, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

55. Положеннями статей 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент виниклих правовідносин, одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно (майнові права) боржника (у т.ч. якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб), яке полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

56. Частиною першою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт майна боржника) встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

57. За змістом частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

58. Відповідно до статей 655-657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

59. Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів,а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок,

інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) (далі Порядок державної реєстрації транспортних засобів).

60. Згідно пункту 8 Порядку державної реєстрації транспортних засобів, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

61. При цьому, одним із документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

62. Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації транспортних засобів транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

63. Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби перереєстровуються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору та акта приймання-передачі транспортних засобів.

64. Пунктом 41 Порядку державної реєстрації транспортних засобів встановлено заборону перереєстрації на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.

65. З обставин справи, встановлених судом убачається, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадження по стягненню з нього на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 488 283,21 грн та судового збору в розмірі 3 455,59 грн.

66. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

67. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

68. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

69. Встановивши, що постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03 червня 2015 року арешт накладено на усе рухоме майно боржника ОСОБА_2 із одночасною забороною його відчуження з метою забезпечення примусового виконання рішення суду, відомості про арешт рухомого майна були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а оспорений договір купівлі-продажу вчинено під час дії обтяження, апеляційний суд прийшов вірного висновку про визнання такого договору недійсним.

70. Посилання в касаційній скарзі на те, що арешт не поширюється на майно, право власності на яке виникло пізніше його накладення (у майбутньому) було предметом рогляду суду апеляційної інстанції та відхилено з наведенням відповідних мотивів.

71. Решта доводів касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

72. При вирішенні даної справи апеляційний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалене судове рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

73. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

74. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2.Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В.

В. Сердюк

І.

М. Фаловська