Провадження № 2/641/1438/2019 Справа № 641/3475/19
Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого - судді: Курганникової О.А.
за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення грошових коштів,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-я особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначив, що Рішенням апеляційного суду Харківської області від ІЗ липня 2016 року, яке було підтверджено Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року., стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн.
На виконання рішення апеляційного суду Харківської області Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження
Однак, станом на 23.04.2019 рік заборгованість ОСОБА_2 складає 2 555 324,58 грн., що вказує на те, що боржник ОСОБА_2 до виконання своїх боргових, зобов`язань встановлених рішенням суду до теперішнього часу так і не приступив та продовжує користуватись його коштами у зв`язку з чим, позивач просить суд додатково стягнути з ОСОБА_2 проценти за користування грошима згідно розписки, а саме 0,6% за кожну неділю від суми боргу з дня ухвалення рішення апеляційного суду Харківської області по справі від 13 липня 2016 року до теперішнього часу, за 146 тижнів.
- зробити перерахунок боргу згідно розписки, яка встановлена рішенням апеляційного суду Харківської області по справі від 13 липня 2016 року, за рахунок нового збільшеного курсу долару США відповідно до гривні, який складає на день позову 26,55 грн. за долар та індекс інфляції за просрочку повернення боргу за період від рішення суду до травня 2019 року включно
Загальна сума боргу яку додатково до рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року позивач просить стягнути з боржника ОСОБА_2 становить 1711131.03 грн. яка складається з суми за розпискою ОСОБА_2 нараховану як проценти за користування чужими грошима у розмірі: 699675,67грн, з урахуванням збільшеного курсу долару США відповідно до гривні, який складає на день позову 26,55 грн. за долар та з суми нарахованої за просрочку повернення боргу на підставі встановленого індексу інфляції за період від рішення суду до травня 2019 року включно, яка становить 1011455,36грн. з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, до канцелярії суду 08.07.2019 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав у повному обсязі (а. с.37 ).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно , належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо його зареєстрованого місця проживання (а. с. 29), які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (адресат відсутній)". (а.с. 40,42).
Представник 3-ї особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно,належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача ОСОБА_2 , який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України.
Враховуючи , неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини.
14 лютого 2014 року між позивачем ОСОБА_1 , та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір про відступлення права вимоги останнього до ОСОБА_2 за розпискою від 31 жовтня 2006 року.
Всі ці обставини були встановлені рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року., рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. (а.с. 6-16)
Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, було підтверджено Постановою Верховного Суду по справі від 26 вересня 2018 року (а. с. 17-24).

На виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, Комінтернівським районним судом міста Харкова 28.07.2016р. було видано виконавчий лист згідно якого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження №51904924 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму -боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн.

Згідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.04.2019р. №51904924/10/1 вбачається, що станом на 23.04.2019 рік заборгованість ОСОБА_2 складає 2555324,58 грн. (а. с. 5)

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідний висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року (справа 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

А тому позовні вимоги щодо додаткового стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування грошима згідно розписки, а саме 0,6% за кожну неділю від суми боргу з дня ухвалення рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року до теперішнього часу, задоволенню не підлягають.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення.

В даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 фактично полягають у стягненні курсової різниці валют, яка утворилася після ухвалення вказаного судового рішення у зв`язку із знеціненням гривні відносно долара США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці.

Таким чином, правові підстави для задоволення позову в цієї частині відсутні.

Щодо стягнення з відповідача суми нарахованої за просрочку повернення боргу на підставі встановленого індексу інфляції за період від ухвалення рішення суду до травня 2019 року включно слід зазначити наступне.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Разом з тим, враховуючи,що рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення, а тому сума боргу, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Ухвалення вищезгаданого рішення грошові зобов`язання позичальника ОСОБА_2 перед позикодавцем ОСОБА_1 виражені у грошовій одиниці України - гривні, за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення, то несвоєчасне виконання цих зобов`язань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої частиною другою ст. 625 ЦК України, у вигляді сплати ним трьох процентів річних від простроченої суми. Отже позивач не позбавлений права та можливості захистити своє порушене право шляхом пред`явлення до ОСОБА_2 відповідного позову в суді, проте в даній справі позивач такі вимоги до відповідача не заявляв.

Позивач звільнений від сплати судового збору, у позові відмовлено, а тому судовий збір стягненню не підлягає, що відповідає положенню п. 2 ч. 2 ст. 141 УПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280, 283 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місце знаходження: м. Харків, м-н Захисників України 7/8.

Суддя: О. А. Курганникова