ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2144/19Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/668/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І., позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Черніцькою І.М., повний текст складення якого не вказано, у справі за № 607/2144/19 ,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти про визнання контракту безстроковим трудовим договором, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі посилаючись на частину 2 статті 39-1 КЗпП України.

1.2. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 26 грудня 2005 року була призначена на посаду методиста лабораторії практичної психології і соціальної роботи Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти на один рік на підставі контракту.

1.3. Починаючи з 26.12.2006 року, на підставі додаткових угод продовжувався термін контракту: двічі на один рік, двічі на три роки та один раз на п`ять років.

1.4. 01.09.2016 року укладено новий контракт на виконання обов`язків методиста. 26 грудня 2018 року із нею припинено трудові відносини у зв`язку із закінченням строку чинності контракту.

1.5. Як педагогічний працівник пропрацювала у вказаному навчальному закладі понад 13 років на умовах контракту, який не передбачав додаткових пільг.

1.6. Протягом 2006-2013 років контракт неодноразово продовжувався, що свідчить про її професіоналізм, високу кваліфікацію, а в 2016 році переукладено контракт. Вищенаведені підстави дають їй підстави порушувати питання неправомірності її звільнення і в судовому порядку захистити своє право на працю шляхом визнання контракту від 01.09.2016 року трудовим договором, який укладено на невизначений строк.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти (надалі - Інститут) про визнання контракту безстроковим трудовим договором, скасування наказу про звільнення, поновлення працівника на роботі - відмовлено.

2.2. Судове рішення мотивовано тим, що позивачка відноситься до категорії працівників, з якими Законом "Про освіту" № 1060 в редакції від 23.05.1991 року (надалі - Закон №1060) передбачено можливість укладення контракту.

2.3. Укладаючи в 2005 та 2016 роках контракти позивачка виявляла бажання працювати на умовах контракту, який передбачає строковість.

2.4. Про обізнаність позивача зі строковістю контракту свідчать заяви, які писала позивачки, укладаючи контракти та продовжуючи їх.

2.5. Неодноразове продовження контракту як різновиду строкового договору протягом 2006-2013 років, не може свідчити про існування підстав для застосування наслідків, які викладені в частині 1 статті 39-1 КЗпП України.

2.6. У 2016 році у відповідача відбулись зміни в організації праці, які зумовили ліквідацію структурних підрозділів та створення нових, в результаті цих змін позивачка з центру практичної психології і соціальної роботи за її згодою переведена в новоутворений навчально-методичний центр психологічної служби та соціальної роботи.

2.7. 01.09.2016 року з позивачкою як з педагогічним працівником, укладено контракт на строк до 26.12.2018 року. Сторони не досягли домовленості про його продовження, тому підставно її звільнено.

2.8. Вимоги позивачки щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі також є безпідставні, оскільки звільнення відбулось у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору та не є ініціативою роботодавця.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 21 травня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року, яке вважає незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

3.2. Просить рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

3.3. Суд не надав правову оцінку повторно укладеному в 2016 році контракту як контракту, укладення якого дає право визнати її постійним працівником.

3.4. Реорганізація у навчальному закладі не здійснювалась, істотні умови праці не змінились, змінилась лише назва структурного підрозділу, а її система оплати, розмір зарплати, режим роботи, функціональні обов`язки, назва посади не змінились. У навчальному закладі залишилась та ж сама категорія педагогічних працівників.

3.5. Адміністрація порушила умови колективного договору, який передбачає що у випадку переукладення контракту, такий трудовий договір вважається укладеним на невизначений строк. Вказана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції.

4. Аргументи учасників справи.

(1)

4.1. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

(2)

4.2. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини відсутності не повідомив.

4.3. Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції задоволено клопотання позивача та зобов`язано відповідача надати суду текст колективного договору, який був чинним до 2017 року.

(3)

4.4. Позивач в суді апеляційної інстанції просить справу розглядати у відсутність представника відповідача та ненаданого відповідачем тексту колективного договору, оскільки на її думку це лиш затягує розгляд справи.

4.5. Вказане клопотання судом задоволено.

(4)

4.6. Позивач викладені доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

4.7. Додатково пояснила, що її умови праці, режим та оплата, не змінились, але змінився керівник установи. В Інституті пропрацювала 13 років. Зауважень до виконання нею обов`язків не було, тому продовжувались трудові контракти.

4.8. З прийняттям в 2017 році Закону "Про освіту" педагогічні працівники не віднесені до категорії працівників, з якими можна укладати контракт.

4.9. На час її звільнення в Інституті було 8 вакантних посад методистів, що встановлено плановою аудиторською перевіркою.

4.10. Просить рішення скасувати і задовольнити.

5. Обставини справи.

5.1. 26 грудня 2005 року між Тернопільським обласним комунальним інститутом післядипломної педагогічної освіти (надалі - Інститут) та ОСОБА_1 укладено контракт на виконання обов`язків методиста лабораторії практичної психології і соціальної роботи на один рік з 26 грудня 2005 року по 26 грудня 2006 року (а.с. 13-15).

5.2. Додатковою угодою від 26 грудня 2006 року продовжено термін дії контракту на один рік з 26 грудня 2006 року по 26 грудня 2007 року (а.с.16).

5.3. 26 грудня 2007 року додатковою угодою продовжено чинність контракту на три роки з 26 грудня 2007 року по 26 грудня 2010 року (а.с.17).

5.4. 24 грудня 2010 року додатковою угодою продовжена чинність контракту на три роки з 26 грудня 2010 року по 26 грудня 2013 року (а.с.18).

5.5. Наказом №160-к від 01.11.2013 року позивача переведено на посаду методиста центру практичної психології і соціальної роботи, що вбачається із запису №31 в трудовій книжці (а.с. 3).

5.6. Додатковою угодою від 26 грудня 2013 року сторони погодили продовжити термін дії контракту на п`ять років з 26 грудня 2013 року по 26 грудня 2018 року про перебування позивача на посаді методиста в центрі практичної психології і соціальної роботи (а.с. 19).

5.7. Наказом від 10.06.2016 року Інститут попередив працівників про зміну істотних умов організації праці, оплати праці, скорочення чисельності працівників у зв`язку із запровадженням засновником Інституту- Тернопільською облдержадміністрацією нової структури Інституту (а.с. 47).

5.8. Станом на 13.06.2016 року в центрі психологічної служби і соціальної роботи Інституту працювало 4 методисти та один практичний психолог, що вбачається зі штатного розпису (а.с. 21).

5.9. 13 червня 2016 року позич подала заяву про переведення її на посаду методиста навчально-методичного центру психологічної служби і соціальної роботи (а.с. 34).

5.10. Наказом №217-к від 01.09.2016 року позивача переведено в новоутворений структурний підрозділ навчально-методичний центр психологічної служби і соціальної роботи з 01.09.2016 року на посаду методиста на умовах контракту зі строком чинності з 01.09.2016 року по 26.12.2018 року (а.с.33).

5.11. Вказана посада, згідно з посадовою інструкцією методиста навчально-методичного центру психологічної служби і соціальної роботи, яка затверджена 13.06.2016 року директором Тернопільського обласного комунального інституту, належить до категорії педагогічних працівників (а.с.23-26).

5.12. 01 вересня 2016 року між сторонами укладено контракт про призначення позивачки на посаду методиста навчально-методичного психологічної служби і соціальної роботи (а.с. 6-7).

5.13. Згідно з наказом № 298-к від 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням дії контакту (а.с. 4).

6. Позиція апеляційного суду

6.1. Відповідно до статті 367 ЦПК України - "Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги."

6.2. Відповідно до статті 263 ЦПК України- "Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

6.3. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

6.4. Оскаржуване рішення вказаним вимогам процесуального права відповідає частково.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.5. Позивач прийнята 26.12.2005 року на посаду методиста в Інститут і на вказаній посаді пропрацювала до 26.12.2018 року у структурному підрозділі, назва якого змінювалась: лабораторія практичної психології і соціальної роботи (26.12.2005-13.06.2013), центр практичної психології і соціальної роботи (13.06.2013-01.09.2016) та навчально-методичний центр психологічної служби і соціальної роботи (01.09.2016-26.12.2018).

6.6. Вказана посада віднесена до педагогічних посад спершу Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року, якою затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, а з 06.09.2014 року - статтею 55 Закону "Про вищу освіту" від 01.07.2014 року № 1556 (надалі - Закон №1556).

6.7. Вказаний статус посади методиста відображено і в посадовій інструкції позивача .

6.8. Відповідно в цій частині позовних вимог висновок суду першої інстанції є законним.

6.9. У зв`язку із набранням Законом № 1556 чинності, підпунктом 1 пункту 7 Перехідних та прикінцевих положень вищевказаного Закону засновників закладів вищої освіти зобов`язано в строк до 06.09.2016 року привести у відповідність до вимог Закону Статути вищих навчальних закладів, що передбачало зміни і в структурі навчального закладу.

6.10. На виконання вказаних вимог Закону розроблено та затверджено новий Статут Інституту, яким передбачено структурні підрозділи відповідно до статті 33 Закону № 1556- "Структура закладу вищої освіти, статус і функції його структурних підрозділів визначаються статутом закладу вищої освіти та положеннями про відповідні структурні підрозділи".

6.11. З матеріалів справи, пояснень позивача, відзиву відповідача в суді першої інстанції не встановлено, що після 01.09.2016 року у методиста ОСОБА_1 змінилась кваліфікація, спеціальність, назва посади, умови та система оплати праці в новоутвореному структурному підрозділі.

6.12. Пунктом 24 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті на роботу працівників, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №170 від 19.03.1994 року, передбачено, що сторони можуть за угодою продовжити його чинність або переукласти на новий строк.

6.13. Вказана можливість передбачена пунктом 6.2. контракту (а.с.7,14зв.).

6.14. Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами укладено два контракти на виконання обов`язків методиста: 26.12.2005 року та 01.09.2016 року .

6.15. З даним висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

6.16. У період з 2005 року по 2013 рік сторони продовжували контракт, який укладено 26.12.2005 року.

6.17. 01.09.2016 року сторони уклали новий контракт, що відображено в наказі, трудовій книжці.

6.18. Укладення контракту передбачає його оформлення у формі розпорядження, наказу та внесення відповідного запису в трудову книжку працівника (стаття 24 КЗпП).

6.19. Укладення вищевказаних контрактів оформлено наказом № 226-к від 26.12.2005 року та наказом № 217-к від 01.09.2016 року (а.с. 33, 3).

6.20. Аналіз змісту контрактів та колективного договору дає суду апеляційної інстанції підстави зробити висновок про те, що в ньому відсутні додаткові блага чи пільги для позивача в порівнянні з іншими постійними працівниками, хоча саме контракт в силу фіксування в ньому умов щодо додаткових благ, робить його відмінним від строкового договору (а.с. 49-67, 13-15, 6-7).

6.21. Трудовий договір відповідно до статті 23 Кодексу може бути безстроковим, що укладається на невизначений термін. Може укладатись на визначений термін, встановлений за погодженням сторін, або укладатись на час виконання певної роботи. Тобто норми зазначеної статті визначають терміни трудового договору.

6.22. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановленими на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи, умов її виконання або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ч. 2 ст. 23 КЗпП).

6.23. Характер майбутньої роботи - означає, що робота не виконується постійно (наприклад, сезонні роботи).

6.24. Умови виконання роботи - вказане формулювання визначає роботу як постійну, але у зв`язку з конкретними умовами її виконання трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін. Передусім це може бути пов`язано з тим, що для виконання даної роботи вже прийнятий на роботу працівник, але він протягом певного періоду не може виконувати свої трудові обов`язки. Для заміщення тимчасово відсутнього працівника і провадиться прийняття на роботу іншого працівника за строковим трудовим договором.

6.25. Відповідно до статті 54 Закону № 1060 педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Тобто Закон допускає можливість укладення контракту з методистом.

6.26. Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю контракт є особливою формою трудового договору і сфера його застосування визначається законами України.

6.27. Пунктом 5.3.9. Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України (надалі Галузева угода) на 2011-2015 року визнано обов`язковим надання додаткових порівняно з чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій для працівників, з якими укладено контракт.

6.28. Цим же пунктом зазначено, що трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 Кодексу законів про працю України, вважати такими, що укладені на невизначений строк.

6.29. Аналогічний зміст викладено в пункті 5.3.8 Галузевої угоди на 2016-2020 роки.

6.30. Аналогічне за змістом положення відображено в пункті 4.1.10 Колективного договору на 2017-2020 роки (а.с. 53).

6.31. 4 лютого 1994 року Україною ратифіковано Конвенцію Міжнародної організації праці № 158 (надалі -Конвенція) про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, якою запропоновано учасникам МОП запровадження гарантій проти застосування договорів про найняття осіб на певний термін, запропоновано вважати договори про найняття на певний термін, які подовжували один чи декілька разів за винятком випадків, коли працівники найняті на певний термін чи для виконання певної роботи, договорами про найняття на невизначений термін (що є аналогічним змісту ч. 2 ст. 23 КЗпПУ).

6.32. При ратифікації вказаної Конвенції Україна не зазначила, категорії осіб, які вилучаються зі сфери застосування Конвенції.

6.33. Після ратифікації Конвенції, державою імплементовано міжнародні норми права в національне право, про що свідчить зміст статей 39-1 та 5-1 КЗпП України.

6.34. Згідно з частиною 2 статті 39-1 КЗпПУ, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

6.35. Виходячи зі змісту параграфу 3 статті 1 Конвенції, частина 2 статті 39-1 КЗпП і є тією гарантією для осіб з якими переукладаються трудові договори.

6.36. Відповідно до статті 43 Конституції України - "Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

6.37. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

6.38. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

6.39. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом."

6.40. Відповідно до висновку аудиторського звіту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області № 03-21/2 від 23.11.2018 року "Про результати державного фінансового аудиту виконання бюджетної програми Управлінням освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації "Підвищення кваліфікації, перепідготовка кадрів закладами післядипломної освіти" за період з 01.01.2014 по 31.07.2018 року в Інституті загальна кількість вакантних посад методистів станом на 29.08.2018 року становила 6 штатних одиниць (а.с. 18 Звіту).

6.41. Виходячи зі змісту статей 9 та 1 Конвенції судові органи вправі застосовувати відповідні положення цієї Конвенції

6.42. В статті 4 Конвенції зазначено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника, або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

6.43. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

6.44. Згідно з статтею 129 Конституції суддя здійснюючи правосуддя керується верховенством права.

6.45. У зв`язку з прийняттям Закону України "Про освіту" № 2145 від 05.09.2017 року з 28.09.2017 року втратила чинність стаття 54 попереднього Закону "Про освіту" №1060.

6.46. Умови праці педагогічних працівників носять довготривалий характер, оскільки пов`язані із здійсненням безперервного навчально-виховного процесу в навчальних закладах, і не містять передумов вважати такий процес обмеженим у часі.

6.47. Європейський суд з прав людини зазначає, що вирішення проблеми тлумачення національного законодавства, частиною якого є міжнародні договори, які ратифіковані державою, є функцією національних органів, а саме апеляційного суду і суду першої інстанції. Так само національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v.UKRAINE, № 15123, &45,ЄСПЛ,06/12/2007).

6.48. Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми матеріального права, права позивачки підлягають захисту шляхом визнання контракту безстроковим трудовим договором, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

7.1. Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

7.2. Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

7.3. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.4. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню та ухваленню нового про задоволення позовних вимог позивачки. .

7.5. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року слід скасувати.

(2) Щодо розподілу судових витрат.

7.6. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.7. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

7.8. Згідно з ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

7.9. Враховуючи що позивачка при поданні позову та апеляційної скарги була звільнена від сплати судового збору, вказані витрати підлягають стягненню із Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти на користь держави в розмірі (768,40 дві вимоги немайнового характеру = 1536,8 грн.) за розгляд справи в суді першої інстанції та 2305,2 грн. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати контракт, який укладено між ОСОБА_1 та Тернопільським обласним комунальним інститутом післядипломної педагогічної освіти 01 вересня 2016 року трудовим договором, який укладено на невизначений строк.

Визнати незаконним та скасувати наказ Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти № 298-к від 21 грудня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади методиста навчально-методичного центру психологічної служби і соціальної роботи у зв`язку із закінченням строку контракту.

Поновити ОСОБА_1 на посаді методиста навчально- методичного центру психологічної служби і соціальної роботи Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти на умовах безстрокового трудового договору.

Стягнути 3842 гривні судового збору на користь держави з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти (, зареєстрованого за адресою вул. В.Громницького,1 в м. Тернополі, індекс 46027).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи