КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року місто Київ

Справа 761/40939/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8816/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Рубан С.М.

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року (у складі судді Волошина В.О. ( інформація про складання повного тексту ухвали відсутня) про забезпечення позову

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд: визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки боржник не виконав договір позики, за яким сторони домовились про передачу у власність в якості відступного, вищезазначеної квартири.

08 травня 2019р. сторона позивача подала до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 до завершення розгляду справи судом.

Заява обґрунтована тим, що квартира, право власності на яку позивач просить визнати за собою, була виставлена на торги Державним підприємством «СЕТАМ». Сторона позивача вважає, що у випадку продажу спірної квартири Державним підприємством «СЕТАМ», виконання рішення суду за результатами розгляду справи стане неможливим, що призведе до порушення прав позивача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, 15 травня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву.

Вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм, судом проігноровано надані докази заявником.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не вчинення дій щодо забезпечення позову приведе до неможливості виконання судового рішення та грубого порушення прав позивача.

Ухвалою від 27 травня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи не скористались свої правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалу про відкриття провадження , та повідомлення про розгляд справи усім учасникам справи було надіслано 28 травня 2019 року (а.с. 30), як того передбачає ст. 361 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду позивач та його представник не з`явились. Про розгляд справи повідомлені.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, також шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно не є предметом іпотеки та не було передано в заставу в рахунок забезпечення виконання зобов`язань, за договором позики, укладеним між сторонами по даній цивільній справі. Відповідно зупинення виконання іншого рішення суду, в порядку виконання якого майно боржника виставлено на торги, буде грубим порушенням прав стягувача в іншому виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016р. справа №752/3149/15-ц було скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 р. та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 23 березня 2009р. в розмірі 4 723 852,00 грн.

З постанови Київського апеляційного суду від 18 квітня 2019р. справа №752/3149/15-ц, 752/26606/18, провадження №22-ц/824/4998/2019,вбачається, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №752/3149/15-ц в ході якого, було передано на реалізацію Державному підприємству «СЕТАМ» арештоване майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний заявником захід забезпечення позову не тільки зупинить примусове виконання рішення суду в рамках іншої справи №752/3149/15-ц, а й порушить права ОСОБА_4 ,(не залученого до розгляду даної справи) як кредитора ОСОБА_2 .

Також, суд вірно виходив з того, що спірне майно не є предметом іпотеки та не було передано в заставу в рахунок забезпечення виконання зобов`язань, за договором позики, укладеним між сторонами по даній цивільній справі.

Крім того позивач звернувся лише з позовом про визнання за ним права власності на майно, проте не заявив вимогу про звільнення вказаного майна з під арешту, тобто заявник не довів наявність підстав для обрання такого виду забезпечення, як зупинення продажу арештованого майна на підставі п.5 ст. 150 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді