Справа №752/7825/16-ц
Провадження № 2/752/230/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.04.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря Петрова Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Дашко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у м.Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та отримання Свідоцтва про право власності на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , 0,1000 га, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 в 2014 р розпочав процедуру приватизації Ѕ частини земельної ділянки АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , 0,1000 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

Було розроблено та затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, було погоджено межі земельної ділянки та виділено їх в натурі, видано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

01.10.2015 р. Київською міською радою прийнято рішення про передачу ОСОБА_5 Ѕ від 0,1000 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , 0,1000 га, однак в зв`язку зі смертю батько не отримав правовстановлюючий документ на підставі зазначеного рішення.

Позивач посилається на те, що 28.09.2015 р. він звернувся до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника Ігоря Віталійовича з заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Оскільки до складу спадщини входять всі права та обов`язаки, що належали спадкодавцеві, позивач просить в судовому порядку визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки та отримання відповідного Свідоцтва.

03.05.2018 р. позивач подав заяву про зміну предмета позову, відповідно до якого просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та отримання рішення Київської міської ради на ім`я ОСОБА_2 про передачу у власність Ѕ частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 0,1000 га, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Київська міська рада просить відмовити у задоволенні позову, оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку, а отже і позивач не набув такого права в порядку спадкування Доспадкоємця перейшли лише майнові права, що належали спадкодавцю.

Третьою особою - Головним управлінням Держгеокадастру у м.Києві подані письмові пояснення, згідно яких третя особа зазначає, що не порушувала права позивача, а інформація щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно здійснюється в автоматичному режимі та подаються органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмета позову, оскільки спадкодавець за життя не встиг оформити своє права власності на Ѕ земельної ділянки по АДРЕСА_2 , рішення про що було прийнято Київською міською радою після його смерті. Позивач, як його спадкоємець, успадкував право на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у м.Києві просила вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства, враховуючи, що будь-які права позивача з боку третьої особи не були порушені.

Треті особи - представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 124).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 120).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2014 р. ОСОБА_5 звернувся до Київської міської ради з заявою про надання доручення на організацію робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до поданої заяви КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.05.2016 р. за № рішенням Київської міської ради від 01.10.2015 р. № 79/1982 ОСОБА_5 передано у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Частка ОСОБА_5 згідно технічної документації становить Ѕ частина земельної ділянки площею 0,1000 га.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постіно із спадкодавцм, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Законом встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України).

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попердньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1269 цього Кодексу.

Позивач у визначений законом строк звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5 , про що була заведена спадкова справа № 735/2015.

ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину АДРЕСА_2

Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності Спадкодавця на вказану земельну ділянку, про що видано постанову від 08.04.2016 р.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, прийнявши спадщину після смерті батька, набув право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому на підставі рішення Київської міської ради, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім`я померлого, він позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим порушено його право.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у м.Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на Ѕ частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 0,1000 га, після смерті ОСОБА_6 , який помер12. ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя