Справа № 727/93/18
Провадження 2/721/67/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді: Проскурняка С.П.

за участю секретаря: Помазан М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Путильського району Чернівецької області у дистанційному режимі відеоконференції між Путильським районним судом Чернівецької області та Шевченківським районним судом м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, спричиненої невиконанням договору позички, в якому посилався на те, що 30 грудня 2014 року він передав відповідачу ОСОБА_3 зварювальний апарат для оптичного волокна «Jilong KL-280». Факт передачі було оформлено розпискою, відповідно до змісту якої ОСОБА_3 зобов`язався повернути зварювальний апарат наступного дня, тобто 31.12.2014 року, однак зобов`язання не виконав, вимоги позивача про повернення речі проігнорував. Просив стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої невиконанням договору, 111844 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити.

Представник позивача адвокат Рендюк Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що 30.12.2014 року ОСОБА_3 отримав в тимчасове безоплатне користування зварювальний апарат для оптичного волокна «Jilong KL-280» терміном на до 31.12.2014 року. Вказаний зварювальний апарат був придбаний ОСОБА_1 та його дружиною та зберігався в офісі Приватного Підприємства «Альфа Універсум», по вулиці Головній, 122А у м.Чернівці, засновником якого є дружина позивача ОСОБА_5 . На підтвердження передачі зварювального апарату, а також зобов`язань ОСОБА_3 щодо його повернення, останнім 30.12.2014 року було складено розписку, в якій він зобов`язався повернути зварювальний апарат вартістю 5500 доларів США по курсу на день укладення договору 8,00 грн. за один долар США. В подальшому ОСОБА_3 зварювальний апарат не повернув, що спонукало ОСОБА_1 до звернення з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення представника ОСОБА_2 .

Представник відповідача адвокат Бездуга Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та пояснила, що розписка не є належним та допустимим доказом через відсутність істотних умов - сторони та предмету договору, а саме не вказано хто є позичкодавцем, а зварювальний апарат, що передавався в позичку, не визначений індивідуальними ознаками. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи свого представника. Крім того, пояснив, що дійсно 30.12.2014 року в офісі фірми ПП «Альфа Універсум» отримав у тимчасове безоплатне користування апарат для зварювання оптоволокна, марку якого не пам`ятає. При цьому вказав, що зварювальний апарат йому передав директор ПП «Альфа Універсум» ОСОБА_6 в офісі фірми, який розташований в ОЦ «Квадрат». Розписку писав власноручно. 31.12.2014 року зварювальний апарат повернув ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Повернення розписки не вимагав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав суду показання, згідно яких він працював директором ПП «Альфа Універсум», засновником якого була дружина позивача ОСОБА_5 . Позивачем ОСОБА_1 було придбано за особисті кошти зварювальний апарат для зварювання оптоволокна, марку якого не пам`ятає, вартістю 5500 доларів США, який зберігався в офісі підприємства. 30.12.2014 року ОСОБА_3 попросив у тимчасове користування вказаний зварювальний апарат. З цією метою ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_1 та передав йому прохання ОСОБА_3 ОСОБА_1 погодив передачу зварювального апарату ОСОБА_3 за умови складання розписки. Після написання ОСОБА_3 розписки, ОСОБА_6 передав йому зварювальний апарат, який до даного часу не повернутий.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав суду показання, згідно яких в кінці грудня 2015 року він знаходився в офісі ПП «Альфа Універсум» та був очевидцем того як ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 зварювальний апарат для зварювання оптоволокна, на підтвердження чого написав розписку. Вказав, що розписку ОСОБА_9 писав власноручно. Свідок підтвердив також, що власником вказаного майна був позивач ОСОБА_1 . Наступного дня ОСОБА_3 повернув зварювальний апарат ОСОБА_6 у офісі ПП «Альфа Універсум».

Під час одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підтвердив свої покази про те, що ні на наступний, ні в будь-який інший день ОСОБА_3 апарат для зварювання оптоволокна не повертав, а свідок ОСОБА_7 наполягав, що був очевидцем того, як ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 вказане майно.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав суду показання, згідно яких 30 чи 31 грудня 2014 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прийшов до офісу, що знаходиться в ОЦ «Квадрат». ОСОБА_3 зайшов в приміщення офісу з зварювальним апаратом для зварювання оптоволокна, а вийшов без нього. Сам свідок ОСОБА_8 до офісу не заходив, що там відбувалось не знає.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_10 , самого відповідача ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 825 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_3 отримав в строкове безоплатне користування апарат для зварювання оптичного волокна, вартістю 5500 (п`ять тисяч) доларів США, що належав позивачу ОСОБА_1 . Факт передачі оформлено розпискою, відповідно до змісту якої ОСОБА_3 зобов`язався повернути зварювальний апарат 31.12.2014 року /а.с.40/.

Передача спірного зварювального апарату відбулась 30.12.2014 року в офісі Приватного підприємства «Альфа Універсум», що знаходиться в приміщенні ОЦ «Квадрат» по вулиці Головній, 122А у м.Чернівці, директором цього підприємства ОСОБА_6 . Факт написання розписки та отримання зварювального апарату вартістю 5500 доларів США у тимчасове безоплатне користування відповідачем ОСОБА_3 не заперечувалось.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Договір позички є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позички або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе користувач, а позичкодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи розписки, які надаються на підтвердження факту укладення правочину, суди повинні виявляти їх справжню правову природу незалежно від найменування документа і на підставі установлених результатів робити відповідні правові висновки.

За своєю суттю розписка про отримання майна в тимчасове безоплатне користування є документом, який видається користувачем позичкодавцю на підтвердження як його укладення, так і умов договору, а також засвідчує отримання користувачем певного майна.

За таких обставин, письмова форма договору позички з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі речі позичальнику.

Згідно частини другої статті 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Тобто кредитор має виконати свій обов`язок з повернення боргового документа, або видачі розписки при неможливості повернення боргового документа під час прийняття виконання.

Зміст розписки про одержання виконання у статті 545 ЦК України не встановлений.

У ст. 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у коментованій статті. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку.

Таким чином, розписка від 30.12.2014 року підтверджує не лише укладення договору позички, а й наявність зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 , як держателя боргового документа.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо повернення відповідачем апарату для зварювання оптоволокна суд не приймає до уваги, виходячи з вимог частини 2 статті 78 ЦПК України, відповідно до якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позички, а наявність у позивача боргового документа розписки ,свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Позиція відповідача про те, що спірні зобов`язання існували у нього перед іншою особою ОСОБА_6 , які були виконані з поверненням останньому зварювального апарату, не заслуговує на увагу, не підтверджується належними та допустимими доказами, спростовується обставинами справи, направлена на уникнення виконання зобов`язання. Крім того, факт належності спірного майна позивачу ОСОБА_1 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Щодо доводів відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_10 про відсутність індивідуально визначених ознак предмета позички, суд виходить з того, що позивачем ОСОБА_11 заявлена вимога не про повернення вказаного майна, а про відшкодування його вартості, а також з того, що відповідач ОСОБА_3 не заперечував факт передачі йому спірного зварювального апарату. При цьому суд приймає до уваги вартість апарату для зварювання оптоволокна, яка визначена самим відповідачем ОСОБА_3 у розписці, у розмірі 5500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, становить 139810 грн. (з розрахунку 2542,4348 грн. за 100 доларів США).

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 , в межах позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування шкоди, завданої невиконанням договору позички, 111844 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 825 ЦК України відповідач ОСОБА_3 зобов`язання не виконав.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 1118,44 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202,207,509,526,528,545,825,827,828 ЦК України, ст. 4,12,13,76,81,141,263,264,265,268,274,280-284,352,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду, спричинену невиконанням договору позички, у розмірі 111844 (сто одинадцять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1118грн. 44коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Путильський районний суд Чернівецької області до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду..

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ін ОСОБА_12 код: НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16 серпня 2019 року.

Суддя: С.П. Проскурняк