Провадження № 2/522/3785/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за позовом Департамента комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Одеська міська рада про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення, витребування майна та скасування запису про державну реєстрацію,

встановив:

12 грудня 2017 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Одеська міська рада про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення, витребування майна та скасування запису про державну реєстрацію.

15 грудня 2017 року по справі відкрито провадження.

12 вересня 2018 року Департаментом звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, оскільки при зверненні до суду було допущено описку в прохальній частині позовної заяви в частині зазначення площі спірного майна, тому, Департамент керуючись ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне надати уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року задоволено заяву Департамента комунальної власності Одеської міської ради про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 01 та заборонено ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ) та іншим особам здійснювати дії, щодо відчуження, користування, розпорядження будь-яким шляхом приміщенням в тому числі передачею в оренду та під заставу, іпотеку, здійснювати будівництво, реєструвати декларації про початок будівельних робіт та про готовність об?єкта до експлуатації щодо квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 площею АДРЕСА_2 .

Відповідачами відзив на позов не подавався.

Ухвалою суд від 05 лютого 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились.15 серпня 2019 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, наполягає на задоволені позовних вимог в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі повторно в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надавали та з заявами не звертались.

Відповідно ст.281 ЦПК України, судом справа розглянута в заочному порядку.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема, до такого майна був віднесений житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів.

На виконання зазначеної постанови, рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів.

Таким чином, з 1991 року у територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради виникло право власності на нежитлове приміщення горища, загальною площею 177,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , яке є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси

Обов`язковість державної реєстрації було встановлено з 01.01.2004 р. з набранням чинності нового Цивільного кодексу України, однак відсутність реєстрації за власником на об`єкт нерухомості не позбавляє його права власності на такий об`єкт адже на момент отримання права власності вимоги законодавства щодо реєстрації права власності були відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

З огляду на те, що вищевказані нормативно-правові документи, що стали підставою для виникнення права власності на нежитлове приміщення горища, загальною площею 177,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , є чинними та ніким не скасовані, на теперішній час територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради є власником майна, що незаконно вибуло із власності, що вбачається із вищевикладеного.

Відповідно до п.п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження , а саме управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради і здійснює облік, контроль та управління комунальним майном відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року за № 2752-VI.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Однак, 17.02.2017 р. на адресу Департаменту надійшла скарга гр. ОСОБА_3 щодо надання інформації стосовно зайняття невідомими особами нежитлового приміщення горища, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

За результатами розгляду зазначеної скарги Департаментом було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 2356 від 27.10.2015 р. було відкрито розділ щодо реєстрації нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 загальною площею 38,6 АДРЕСА_5 .

30.05.2016 р. державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних досліджень», без належних правових підстав, було внесено зміни (індексний номер рішення 29817675 про внесення змін) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, та змінено площу квартири АДРЕСА_6 , «38,6 кв.м.» на «216,1 кв.м.»

В результаті чого, за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав Ѕ частину та ОСОБА_1 придбав Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 216,1 АДРЕСА_7 . в зазначеному будинку.

В результаті проведення обстеження спірного майна Департаменту стало відомо що збільшення площі квартири з «38,6 кв.м.» на «216,1 кв.м.» відбулося в результаті приєднання до квартири горища, загальна площа якого складає 177,5 кв.м.

Враховуючи, що до приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 незаконно включені до загальної площі реконструйованої квартири АДРЕСА_1 нежилі приміщення горища площею 177,5 кв.м., які належать територіальній громаді міста Одеси, діями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушено майнові права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Таким чином, було незаконно зареєстроване та включено до складу квартири спірне приміщення. Фактично право власності у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на спірне нежитлове приміщення не виникло, а нежитлове приміщення горища, загальною площею 177,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 вибуло з володіння власника (територіальної громади м. Одеси) поза його волею.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За приписами статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати майно добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, іншим шляхом.

Правову позицію щодо витребування майна у добросовісного набувача висловив Верховний суд України у постанові від 02.09.2015 р. по справі № 6-1168цс15 «Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках».

Також, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. встановлено, що відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Виходячи зі змісту статті 330 ЦК, добросовісний набувач набуває право власності на майно і в тому разі, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно з частиною другою статті 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

26 березня 2018 року складений акт, який 27 березня 2018 рокупогоджений директором КУ «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» встановлено, що в ході проведення обстеження нежитлового приміщення горища, приблизною площею 180 кв.м., яке розташоване у трьох поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 . Вхід здійснюється через другу парадну, біля квартири № 6. За наявною інформацією зазначене приміщення горища площею 177,5 кв.м. було незаконно приєднано до квартири № АДРЕСА_1 загальною АДРЕСА_8 .в та на теперішній час площа квартири АДРЕСА_9 6 складає 216,1 АДРЕСА_7 ., власниками квартири в частці Ѕ є ОСОБА_1 , ДН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІДН НОМЕР_2 . На даний час згідно з інформації з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_6 , площею 216,1 кв АДРЕСА_10 м., ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18.01.2018 року № 522/20417/17 накладено арешт.

Департамент не був стороною договору яка б діяла в інтересах територіальної громади м. Одеси, а тому, нежитлове приміщення горища, загальною площею 177,5 кв.м., вибуло з володіння власника поза його волею, а отже, незаконно.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Пунктом 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого остановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2 ст. 399 Цивільного кодексу України, право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником або іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, незаконне відчуження нежитлового приміщення горища, загальною площею 177,5 кв.м. є підставою для його витребування у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та є підставою для скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт за Відповідачами.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно від набувача, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом.

За таких обставин, витребування майна від добросовісного набувача залежить від умов, за яких річ вибула з володіння власника чи особи, якій він передав за договором та оплатності (безвідплатності) придбання. Якщо майно було загублено власником, викрадене в нього чи вибуло іншим шляхом поза його волею, то воно підлягає поверненню власнику. Головне, щоб майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Захист права власності передбачено шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Саме така позиція викладена у п. 10 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Крім того, п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141, встановлено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321, 327 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст.145 Конституції України та з метою забезпечення захисту прав територіальної громади м.Одеси, необхідно усунути перешкод у користуванні власністю, а саме нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 38,6 кв.м., у спосіб та порядок, який заявлений позивачем у позові.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідачів судові витрати та стягнути судовий збір в розмірі 2511 гривень 00 копійок в рівних частках.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.143 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 330, 386, 387, 388, 400 ЦК України, ст.ст. 30, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст. 141, 263 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Департамента комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

2.Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення горища за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 177,5 кв. м., на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1 м. Одеса, р/р НОМЕР_3 , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ).

3.Витребувати у ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) нежитлове приміщення горища за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 177,5 кв.м. на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1 м. Одеса, р/р НОМЕР_3 , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ).

4. Визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування органами державної реєстрації права власності ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 216,1 кв.м. (номер запису 14984535 та 14984535), шляхом внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині зміни площі квартири АДРЕСА_1 з АДРЕСА_11 », нежитлове приміщення горища, площею 177,5 кв.м., за тією ж адресою зареєструвати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1 м. Одеса, р/р НОМЕР_3 , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ) судовий збір в розмірі 1255 (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок.

6. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1255 (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 23 серпня 2019 року.

Суддя Л. М. Чернявська

15.08.2019