РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/20120/18

пр. № 2/759/2820/19

01 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Коваль О.А. при секретарі Слепець Є.С. за участю представника позивача - Корецької Т.О. , Рашевського В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, В С Т А Н О В И В: Позивач Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 24 349 грн. 84 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2017 року року близько 20год. 15 хв. у м. Києві по вул. Клавдіївська, 22 відбулась ДТП за участю службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням поліцейського роти № 8 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департамент патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , в результаті якої службовий автомобіль було пошкоджено та відповідно його власнику, яким є позивач , заподіяно збитків на суму 24 349 грн. 84 коп., що підтверджується проведеним на замовлення Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції автотоварознавчим дослідженням від 20.02.2018 року за № 19/13-1/139-ЕД/17. Ухвалою суду від 19.12.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні спочатку представник позивача Корецька Т.О. , а згодом Рашевський В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвади суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за останньою відомою адресою реєстрації проживання відповідача та у спосіб передбачений ч. 10 ст. 187 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу були напралені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п"ятнадцятиденний сторк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроюлено ним так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 є власністю Департаменту патрульної поліції на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Даною постановою встановлено, що 22.01.2017 приблизно о 20 год. 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Тойота", номерний знак НОМЕР_1 , поблизу буд. № 22 по вул. Клавдіївська в м. Києві, під час руху заднім ходом, не забезпечив безпеки маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Шкода", н/з НОМЕР_4 , в результаті цього зіткнення вказаних транспортних засобів призвело до їх пошкодження. Встановлено вказаною постановою і те, що ОСОБА_3 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно висновку експертного дослідження № 19/13-1/139-ЕД/17 від 20.02.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Департаменту патрульної поліції, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.01.2017 року, станом на момент проведення експертного дослідження складає 24 349 грн. 84 коп. (а. с. 13-22). Згідно пояснень представника позивача, відповідач ОСОБА_3 на момент вчиненого ДТП був працівником управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції та дійсно знаходився на службі. В матеріалах справи наявна довідка про доходи ОСОБА_3 № 1316 від 07.06.2019 року, згідно якої за період з січня по квітень 2017 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 32 690 грн. 36 коп. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2017 року. Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про національну поліцію України» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Оскільки, стороною позивача не заперечується той факт, що відповідач перебував в трудових правовідносинах із позивачем в момент ДТП та враховуючи, що спеціальним законом «Про національну поліцію України» підстави та порядок покладення на поліцейських цивільно-правової відповідальності не врегульовано, до даного спору підлягають застосуванню загальні норми КЗпП України. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (ч.2 ст. 131 КЗпП України) Відповідно до ч. 1 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності в його діях на час заподіяння шкоди повинен бути умисел. Умисне заподіяння шкоди має бути підтверджено фактом наявності умислу та свідомого бажання працівника заподіяти підприємству шкоду або допустити її настання. Під час розгляду справи позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження завдання відповідачем шкоди у вигляді пошкодження транспортного засобу внаслідок умисних протиправних дій, а отже підстави для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за пошкодження автомобіля відсутні. Відтак, відповідальність відповідача за заподіяну шкоду обмежується середнім місячним заробітком працівника. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та згідно наданої суду позивачем довідки про доходи ОСОБА_3 № 1316 від 07.06.2019 року середньомісячний заробіток відповідача ОСОБА_3 складає 7 725 грн. 60 коп. Отже, з огляду на вище вказані норми, які підлягають до застосуванню та встановлені судом вище обставини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.01.2017 року у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника ОСОБА_3 , а саме у розмірі7 725 грн. 60 коп., задовольнивши таким чином частково позовні вимоги. Крім того, слід вказати і на те, що суд зважає на пояснення сторони позивача в частині дотримання строків за ст. 233 КЗпП України та в силу ст . 234 КЗпП України вважає за необхідне їх поновити, оскільки такі були порушені з поважних причин. Зокрема як вбачається із наданих суду доказів, а саме Висновку експертного дослідження № 19/13-1/139-ЕД/17 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого при вказаному ДТП, такий висновок було складено лише 20.02.2018 року, а тому звернення з даним позовом до суду 11.12.2018 року відповідає річному строку ст. 233 КЗпП України. Слід вказати і на те, що без такого висновку експерта визначити вартість матеріального збитку заподіяного власнику авта було б неможливим, як відповідно і стягнення такого збитку з винної у заподіяні такої шкоди особи. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими у відповідній частині та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1 762 грн. Керуючись ст.ст.2,4,5, 19, 23, 28, 58, 62,80,81 ЦПК України, ст. ст. 130, 131, 132, 134, 233, 234 КЗпП України, Законом України «Про національну поліцію України» суд УХВАЛИВ: Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь Департаменту патрульної поліції (р/р 2745 в Держказначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, ) в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 7 725 (сім тисяч сімсот двадцять п"ять) грн. 60 (шістдесят) коп. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь Департаменту патрульної поліції (р/р 2745 в Держказначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, ) сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Повний текст рішення суду виготовлено 01.08.2019 року.

Суддя: Коваль О.А.