Справа №464/8019/17
пр № 2-з/464/58/19
У Х В А Л А

15 серпня 2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Куйдич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Сихівському районному суді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Першої Львівської нотаріальної контори Кутельмах Олени Федорівни, про стягнення заборгованості.

14.08.2019 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 33278473), який належить ОСОБА_6 , право власності в порядку спадкування на який набувається ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . В обгрунтування якої позивач посилається на те, що у вересні 2011 року між ним та ОСОБА_6 було досягнено домовленості про купівлю-продаж земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, позивач передав ОСОБА_6 в якості авансу 8000 доларів США, а ОСОБА_6 зобов`язалась оформити відповідну документацію та відчужити на його користь належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі - продажу. 07.06.2017 ОСОБА_6 померла, не встигши оформити нотаріально договір купівлі- продажу земельної ділянки. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є відповідачі по справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши доводи клопотання про забезпечення доказів, оглянувши матеріали справи № 464/8019/17, суд прийшов наступного.

Згідно ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забепечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів при невиконанні рішення суду в частині одноразового стягнення коштів, унеможливить подальше звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просить стягнути заборгованість із відповідачів.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим звернення стягнення на майно, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навів.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна відповідачами та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

При цьому наявність самого по собі вищевказаного позову в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, оскільки право власності на це майно не оспорюється, а предметом позову, зокрема є лише виключно відносини про стягнення заборгованості.

Окрім цього, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраними способами забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання в подальшому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд прийшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 464/8019/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Першої Львівської нотаріальної контори Кутельмах Олени Федорівни, про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повне судове рішення складено 15.08.2019.

Суддя Мичка Б.Р.