Справа № 715/1342/19
Провадження № 2/715/567/19
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2019 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Майщук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.
В обґрунтування позовних вимог, зазначала, що вироком Глибоцького районного суду від 27 листопада 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.
Посилається на те, що вона визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 Вказує на те, що внаслідок його протиправних дій, її автомобілю марки «Plymouth» моделі «Grand Voyager» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , а користувачем та фактичним володільцем є - вона були завдані механічні пошкодження, внаслідок чого їй заподіяна матеріальна шкода, яка не була визначена в ході досудового та судового слідства.
Враховуючи те, що автомобіль марки «Plymouth» моделі «Grand Voyager», реєстраційний номер НОМЕР_1 був пошкоджений відповідачем під час його угону, так як останній незаконно заволодівши транспортним засобом, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 59 696,44 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а також понесені судові витрати в сумі 4 768,40 грн., а також просила суд накласти арешт на все майно відповідача.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що вироком Глибоцького районного суду від 27 листопада 2018 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним та призначено покарання, за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави. Даний вирок набрав законної сили 28 грудня 2018 року.
Встановлено, що ОСОБА_2 23 липня 2018 року біля 02 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по вул.. Борців за волю України в смт. Глибока Чернівецької області, біля ресторану «Сантін» помітив автомобіль марки «Крайслер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , а користувачем ОСОБА_1 , проник до середини автомобіля через незачинені двері та за допомогою контактної групи в замку запалення привів в дію двигун автомобіля та почав рух, та не впорався із керуванням виїхав за межі дороги і допустив дорожньо - транспортну пригоду та був помічений працівниками поліції. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль марки «Крайслер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 липня 2018 року, а також вина ОСОБА_2 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені судовими рішеннями, тому в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи від 07.05.2019 року № 187-Р, ринкова вартість автомобіля марки «Plymouth» моделі «Grand Voyager», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 22.04.2019 року, могла становити 59 696,44. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту - 93 096,25 грн., перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля - 59 696,44 грн., то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу, тобто вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля станом на 22.04.2019 року, могла становити 59 696,44 грн.
Отже, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 неправомірними діями заподіяно позивачці ОСОБА_1 шкоду в розмірі 59 696,44 гривень, яка підлягає до відшкодування, а тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Крім майнової шкоди, спричиненні внаслідок пошкодження автомобіля позивачці ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода. Зокрема, внаслідок викрадення та ДТП 23.07.2018 року її автомобіль був значно пошкоджений, відповідно вийшов з ладу у особливо потрібний період - середина літнього періоду, сезону відпусток та можливостей поїздки на відпочинок з сім`єю, за межами населених пунктів. Дана подія стала негативним явищем для позивачки та її сім`ї. Вона порушила нормальні життєві зв`язки, позбавила її реалізації своїх задумів та бажань. Транспортні пересування без машини спричинили їй певний психологічний дискомфорт та переживання. Крім, того вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача завданої останній моральної шкоди, судом також враховується, що подія мала місце в липні 2018 року, однак, шкода відповідачем на час розгляду справи, з часу її заподіяння не відшкодована та як вказує позивачка відповідач перед нею не вибачився.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1 ) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності : фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнала позивачка у справі у зв`язку із діями відповідача, враховуючи її особисте відношення до спірних відносин, тривалість страждань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивачки слід стягнути 5 тисяч гривень.
На думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача про накладення арешту на все майно відповідача. Так, будь яких заяв в порядку визначеному ст. ст. 149, 151, 152 ЦПК України позивачем не подавалося. Примусове виконання рішення суду покладається на виконавчу службу, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким зокрема, передбачено порядок звернення стягнення на майно боржника.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 768,40 гривень.
Слід також зазначити, що норма пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України відносить до судових витрат, серед іншого, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення експертизи. Разом із тим, позивачкою не доведено, що нею здійснено оплату 1 000 гривень спеціалісту за проведення авто товарознавчої експертизи, а тому у стягненні цих витрат позивачу слід відмовити.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оскільки позивачем не доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, зокрема, не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату послуг адвоката, розрахунок таких витрат, тому у стягненні таких витрат суд також відмовляє.
На підставі наведеного та керуючись 2, 4, 5, 10, 49, 81, 89, 110, 141, 206, 352, 354 ЦПК України суд,-
Позовнi вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 9 червня 1997 року, мешканки с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області , майнову шкоду в розмірі 59 696 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 44 копійки, моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: