Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 332/715/17

провадження № 61-32047св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Департамент освіти і науки Запорізької міської ради Запорізької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2017 року, ухвалене у складі судді Марченко Н. В., та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Бєлки В. Ю., Воробйової І. А., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона працює директором Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Запорізької міської ради Запорізької області.

Наказом Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради Запорізької області «Про оголошення догани ОСОБА_1 » від 06 грудня 2016 року № 259к/тм їй оголошено догану «за порушення пунктів 2, 9 розділу II «Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України (далі - МОН України) № 1365

від 07 жовтня 2013 року; пункту 4 розділу III «Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення», затвердженого спільним наказом Міністерства соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики України), Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), МОН України та Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) від 19 серпня 2014 року № 564/836/945/577, посадової інструкції.

Вказувала, що підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності є акт про результати роботи комісії, створеної для перевірки фактів, викладених у письмовому зверненні громадянки ОСОБА_2 від 11 листопада 2016 року стосовно нещасного випадку, який стався під час навчально-виховного процесу з її донькою ОСОБА_3 .

На думку позивача, висновки комісії є помилковими, не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилаючись на відсутність в її діях дисциплінарного проступку, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради «Про оголошення догани ОСОБА_1 »

від 06 грудня 2016 року № 259к/тм.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що встановлені обставини свідчать про невжиття ОСОБА_1 заходів щодо розслідування нещасного випадку та неповідомлення відповідних органів про жорстоке поводження з дитиною. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем не спростовано висновки суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги не вказують на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано із Заводського районного суду м. Запоріжжя матеріали справи № 332/715/17.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 332/715/17 передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм процесуального права під час допиту свідків. Вказує, що суди не з`ясували, у яких відносинах свідки перебувають зі сторонами у справі та не привели свідків до присяги.

Зазначала про неврахування судами того, що вона не отримувала звернень від батьків щодо нещасного випадку та жорстокого поводження із дитиною, тому не могла провести процедуру розслідування нещасного випадку.

Вважала недоведеним факт отримання дитиною ОСОБА_2 травми під час навчально-виховного процесу, що виключає можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Також вказала, що суди не врахували окрему думку члена комісії

ОСОБА_5 до акту про результати роботи комісії, створеної для перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_2 , в якому зазначено про недоведеність факту жорстокого поводження з дитиною та нещасного випадку.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу представник

Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради Заіка О. І. посилається на те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій і не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального норм права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 працює директором Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Запорізької міської ради Запорізької області.

Суди вважали встановленим, що 12 жовтня 2016 року в школі № 94 стався інцидент між учнями та батьками за участі учениці 3-А класу ОСОБА_3 .

За наслідками вказаного інциденту 13 жовтня 2016 року наказом Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради була створена комісія, яка в акті від 11 листопада 2016 року дійшла висновку про те, що позивачем не було забезпечено дотримання вимог чинного законодавства щодо прийняття звернення батьків ОСОБА_7 про випадок жорсткого поводження з їх дитиною та надання повідомлення до відповідних органів.

Наказом директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради №259 к/тм від 06 грудня 2016 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення пунктів 2, 9 розділу ІІ «Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», затвердженого наказом МОН України №1365

від 07 жовтня 2013 року; пункту 4 розділу ІІІ «Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення», затвердженого спільним наказом Мінсоцполітики України,

МВС України, МОН України та МОЗ України від 19 серпня 2014 року № 564/836/945/577; Посадової інструкції директора Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Запорізької міської ради Запорізької області.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановив, що ОСОБА_1 була усно повідомлена про інцидент із ОСОБА_7 її матір`ю, однак за цією заявою не було розпочато відповідне розслідування, не повідомлено службу у справах дітей та поліцію, ОСОБА_2 не було запропоновано скласти письмову заяву.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, зокрема, такий захід стягнення як догана.

Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку.

За приписами статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого спільним наказом Мінсоцполітики України, МВС України, МОН України та

МОЗ України від 19 серпня 2014 року, встановлено, що заклади освіти здійснюють приймання звернень та повідомлень про випадки жорстокого поводження щодо дитини; терміново (протягом однієї доби) передають повідомлення у письмовій формі до служби у справах дітей, органів внутрішніх справ про випадок жорстокого поводження з дитиною чи загрозу його вчинення; у межах компетенції вживають заходів щодо виявлення і припинення фактів жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення в закладах освіти; організовують роботу психологічної служби системи освіти з дітьми, які постраждали від жорстокого поводження; проводять роз`яснювальну роботу з батьками та іншими учасниками навчально-виховного процесу із запобігання, протидії негативним наслідкам жорстокого поводження з дітьми.

За змістом пунктів 3.1, 3.44 Посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу директор закладу здійснює загальне керівництво за всіма напрямами діяльності школи відповідно з її статутом і законодавством України та забезпечує виконання законодавчих актів з питань безпеки життєдіяльності.

Встановивши, що дії ОСОБА_1 , як директора школи, не відповідали пункту 4 розділу ІІІ Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого спільним наказом Мінсоцполітики України, МВС України, МОН України та

МОЗ України від 19 серпня 2014 року, за що до неї застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Доводи касаційної скарги про порушення порядку допиту свідків не доведені та не впливають на правильність висновків судів, оскільки встановлення фактичних обставини справи не обмежувалось показаннями свідків, суд досліджував також й письмові докази. Крім того, в матеріалах справи наявні тексти присяги, підписані допитаними свідками.

Посилання заявника про те, що вона не отримувала звернень від батьків про жорстоке поводження з дитиною, суди обґрунтовано відхилили, зважаючи на показання свідків та акту комісії Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради Запорізької області від 11 листопада 2016 року.

Посилання заявника про недоведеність факту отримання дитиною травм не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення порядку приймання звернень та направлення повідомлень про випадки жорстокого поводження щодо дитини, а не за результати подальшого розслідування таких звернень.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Н. Ю. Сакара