Справа № 459/1225/17 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/159/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

11.05.2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з нього в її користь 24186,26 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з вини ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з НОМЕР_1 . Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 43622,08 грн. Часткове відшкодування завданої шкоди здійснила страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Однак, даних коштів недостатньо для повного покриття шкоди. Різниця між розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням становить 24186,26 грн. Просила стягнути вказану суму з винної особи - відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок пошкодження належного їй майна їй заподіяно також і моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 3000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 24 186 грн. 26 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, суд першої інстанції при визначені різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням помилково виходив із вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеної звітом від 19.09.2016 року № ФД-01006 (43632,00 грн. - 19435,82 грн. = 24186,26 грн.), оскільки вартість, визначена вказаним звітом, являє собою лише ймовірну, а не фактичну вартість такого ремонту. Відтак, вважаючи встановленим завдання позивачу збитків у вигляді витрат, понесених на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі згідно наряду-замовлення та товарного чеку, суд відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22, ст. 1192 ЦК України, суд повинен був враховувати розмір саме таких витрат, а не вартість відновлювального ремонту. Також в порушення п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України судом не надано оцінки доводам відповідача про те, шо опис зовнішніх пошкоджень транспортного засобу, вказаний оцінювачем в Акті огляду колісного транспортного засобу, не узгоджується із описом таких пошкоджень, зафіксованих поліцією на день ДТП - 07.09.2016 pоку та перелічених у схемі місця ДТП, а також те, шо згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль позивачки марки «Ford» моделі «Transit Connect» типу «легковий пасажирський», однак згідно Звіту про оцінку від 19.09.2016 року № ФД-01006, при проведені оцінки оцінювачем використано дані електронної версії «Бюлетень автотовароведа» № 90 за серпень 2016 р. щодо вантажного транспортного засобу «Ford Transit Connect 1/8 TDCi 110 », тобто іншого типу та моделі, а ремонтну калькуляцію складено щодо транспортного засобу «Ford Tourneo Connect». Крім того, покликаючись при визначенні розміру моральної шкоди на характер і тривалість душевних страждань, їх вплив на стан позивачки, істотність вимушених змін у її житті, суд не встановив і не зазначив у рішенні доказів на їх підтвердження. Крім того, суд не вирішив питання про передачу відповідачу замінених деталей автомобіля або ж визначення їх вартості для зменшення суми відшкодування.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін. Крім того, зазначила, що позивач згідна передати відповідачу пошкоджені деталі автомобіля, які були замінені при проведенні його ремонту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний номер НОМЕР_1 .

07 вересня 2016 року на автодорозі Червоноград-Рава Руська біля с. Муроване Сокальського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Вказана ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Червоноградського міського суду Львівської області 05.12.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , зазнав технічних пошкоджень.

Згідно звіту, від 19.09.2016 року №ФД-01006, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 43622,08 грн. (включаючи ПДВ).

На день розгляду справи судом автомобіль позивача відремонтовано. Розмір понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля в сумі 42 632,00 грн. підтверджується нарядом-замовленням №029 від 15.09.2016 року (а.с.59)та товарним чеком від 15.09.2016 року (а.с79).

Матеріалами справи встановлено, що ПрАТ АСК «Скарбниця», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , виплатила позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 19 435,82 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача, як особи, винної в ДТП, 24 186 грн. 26 коп. матеріальної шкоди, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, визначеного звітом від 19.09.2016 року № ФД-01006 з врахуванням ПДВ (43632,00 грн.) та страховим відшкодуванням (19435,82 грн.), районний суд вірно виходив з того, що відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, однак не врахував, що ремонт транспортного засобу позивач проводила у ФОП ОСОБА_7 , яка не є платником ПДВ, а відтак суму, яка підлягає стягненню в користь позивача слід було визначити без врахування 20% ПДВ. Однак, враховуючи, що позивач на ремонт автомобіля фактично затратила 42632,00 грн. (а.с.79), з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 23196,18 грн., що становить різницю між фактичними затратами (42632,00 грн.) та сумою страхового відшкодування (19435,82 грн.).

З наведених мотивів, рішення в частині розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 23196,18 грн. матеріальної шкоди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Враховуючи, що відповідач зазначав про необхідність повернення йому замінених внаслідок ремонту автомобіля деталей, які можуть мати певну цінність, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 слід зобов`язати повернути ОСОБА_1 замінені при проведенні ремонту автомобіля деталі, однак лише після повного відшкодування ним розміру матеріальної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення в користь позивача 500 грн. моральної шкоди, на думку колегії суддів, слід залишити без змін, оскільки відповідно до положень п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Тому в цій в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2018 року в частині розміру матеріального відшкодування змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 23 196, 18 грн. матеріальної шкоди.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 замінені при проведенні ремонту автомобіля деталі після повного відшкодування ним розміру матеріальної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.08.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.