Справа № 654/645/19
Провадження №2/654/598/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В. М.,

секретаря Луцюк К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

у с т а н о в и в:

21 лютого 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.06.1990. Рішенням суду від 19.11.2018 шлюб розірвано. Під час шлюбу до моменту його припинення сторони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 та придбали земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. У добровільному порядку дійти згоди щодо поділу вищевказаного нерухомого майна, набутого ними за час зареєстрованого шлюбу, яке є їх спільною сумісною власністю, вони не можуть. З урахуванням викладеного позивачка просила суд поділити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва і обслуговування цього житлового будинку, розміром 0,25 га, визнавши за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки.

03 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду зустрічний позов залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

В установлено, що 02 червня 1990 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно погосподарської книги сторонами у 1996 році було побудовано житловий будинок.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований 05.02.2018 за ОСОБА_2 .

Тобто сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за час спільного проживання.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд, на підставі доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині поділу житлового будинку з урахуванням того, що спірний будинок придбаний під час перебування сторін у шлюбі, тому є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу шляхом виділу кожному з подружжя по 1/2 ідеальної частки, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована відповідачем.

Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає розподілу, оскільки сторонами не надано докази, що підтверджують право власності на земельну ділянку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 60-72, 104, 105 СК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Поділити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у спільній сумісній власності сторін, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності по 1/2 частині будинку кожному, в ідеальних частках.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Суддя В. М. Сіянко