Провадження №2/523/405/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітка І.Г.

при секретарі Мица А.С.

за участі представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 22 у в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеського міжрайонного управління з експлуатації газового господарства Публічного Акціонерного Товариства «ОДЕСАГАЗ», третя особа Споживчий кооператив «Хаджибей», про визнання дій неправомірними та зобов`язання виконати певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом та просив визнати дії міжрайонного управління з експлуатації газового господарства неправомірними та зобов`язати Одеське міжрайонне управління з експлуатації газового господарства вчинити певні дії, а саме: демонтувати газову трубу низького тиску, яка проходить по території земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначених земельних ділянок, по території яких проходить наземний газопровід довжиною 51 метр, чим заважає йому як власнику користуватися належним чином земельними ділянками.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва на право на спадщину за заповітом 02.10.1992р. став власником будинку по АДРЕСА_2 . Рішенням Усатівської сільської ради від 28.04.1993р. за ним була закріплена земельна ділянка розміром 0,15 га по АДРЕСА_2 в пожиттєве спадкове володіння від баби - ОСОБА_5 . Згідно договору купівлі-продажу серії АВР № 527451 від 31.03.2001р., позивач є власником приватизованої земельної ділянки розміром 0,0600 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка є суміжною із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 ; 31.07.2000р. позивач продав будинок, який знаходився на земельній ділянці розміром 0,15 га по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , а 26.12.2001р. ОСОБА_6 , рішенням №939-XXIII Усатівської сільської ради було передано у приватну власність безкоштовно земельна ділянка розміром 0,1788 га, що раніше надана у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 . Такод позивач зазначив, що 14.02.2002 р. Усатівською сільською радою доручено ОСОБА_6 виконати проектно-технічну документацію по виготовленню, видачі та реєстрації державного акту в МПП«АЛІДАДА»; 26.12,2001р. державний акт на право приватної власності на землю 1-ОД №081523 видано ОСОБА_6 на земельну ділянку розміром 0,1788 га., розташовану по АДРЕСА_2 . Зважаючи на складні стосунки з сусідом, 02.04.2003р. ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 будинок по АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,15 га., договір дарування ВАЕ № НОМЕР_1 . Посилаючись на те, що по території цих суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 30 проведений наземний газопровід довжиною 51 метр, що заважає позивачу використовувати земельні ділянки за призначенням, 15.09.2016 р. позивач звернувся до Одеського міжрайонного управління експлуатації газового господарства про порушене його право власності та користування земельними ділянками. Пояснивши, що згоди на будівництво газопроводу по території АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ніколи нікому не надав; ніяких документів, згод та дозвільних заяв ні з ким не підписував та попросив винести газову трубу за межі його земельних ділянок. У відповіді від 10.10.2016р. начальника ОМУЕГГ ПАО «Одессагаз» ОСОБА_7 , зазначено, що наземний газопровід по вул.Гагаріна и Лазарева в с. Усатово був побудований та введений в експлуатацію у 1998 році, замовником будівництва був кооператив по газифікації, який складався з мешканців зазначених вулиць. Крім цього ПАТ «Одесагаз» не заперечує проти переносу газопроводу.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що вищевказаний наземний газогін по вул.Гагаріна та вул.Лазерєва в с.Усатово побудовано та введено в експлуатацію у 1997-1998 роках за грошові кошти жителів вказаних вулиць, які об`єдналися у СК «Хаджибей». Правовий статус земельної ділянки, на якій побудовано газогін, на той час визначався як землі комунальної власності. Земельну ділянку по АДРЕСА_2 отримав за заповітом ОСОБА_4 у 1992 році, яку в подальшому 2000 році, згідно договору купівлі-продажу, продав ОСОБА_6 , яка у 2001 році отримала право власності на вказану земельну ділянку шляхом її приватизації і отримання держакту на земельну ділянку, що підтверджується державним актом на землю НОМЕР_2 . У 02.04.2003 році ОСОБА_6 подарувала земельну ділянку ОСОБА_4 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором. Таким чином, під час купівлі земельної ділянки по АДРЕСА_2 позивач достовірно усвідомлював, наявність функціонуючого наземного газогону на земельній ділянці, так як за договором він придбав як права, так і обов`язки. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_8 , який у 2001 році, згідно договору купівлі-продажу продав її ОСОБА_9 . На час будівництва газогону вказані земельні ділянки не належали позивачу на праві власності, а перебували у комунальній власності Усатівської сільської ради. Таким чином, на момент придбання земельної ділянки погодження з новим власником на монтаж та будівництво наземного газогіну, який вже було здано в експлуатацію, законом передбачувалось. ОСОБА_10 придбав разом з правом власності на вказану земельну ділянку і обов`язки щодо обмеження у її використанні.

Третя особа у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що земельні ділянки належним чином за позивачем не оформлені, а в документах, які позивач вважає правовстановлюючими, відсутнє розмежування земельних ділянок, що у свою чергу позбавляє об`єктивно визначити, чи проходить спірний газогін саме через земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва на право на спадщину за заповітом 02.10.1992р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право власності на будинок АДРЕСА_2 .

Рішенням Усатівської сільської ради від 28.04.1993р. за ОСОБА_4 була закріплена земельна ділянка розміром 0,15 га по АДРЕСА_2 в пожиттєве спадкове володіння від померлої баби ОСОБА_5 .

Наземний газогін по АДРЕСА_1 побудовано та введено в експлуатацію у 1997-1998 роках за грошові кошти мешканців вказаних вулиць, які об`єдналися у СК «Хаджибей».

01.12.2017 року між СК «Хаджибей» та ОМУЕГГ ПАТ «Одесагаз» укладено договір №103080 на користування складовими газорозподільних систем, відповідно до якого власником наземного газогону є СК «Хаджибей», а ОМУЕГГ ПАТ «Одесагаз» лише обслуговує складову газорозподільної системи

Правовий статус земельної ділянки, на якій побудовано газогін, на час будування визначався як землі комунальної власності

Згідно договору купівлі-продажу серії АВР № 527451 земельної ділянки від 31.03.2001р., позивач набув право власності на земельну ділянку розміром 0,0600 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 і є суміжною з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 .

31.07.2000р. позивач продав будинок, який знаходився на земельній ділянці розміром 0,15 га по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6

26.12.2001р. ОСОБА_6 рішенням №939-XXIII Усатівської сільської ради було передано у приватну власність безкоштовно земельна ділянка розміром 0,1788 га, яка раніше була надана у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 .

26.12.2001р. ОСОБА_6 видано державний акт на право приватної власності на землю 1-ОД НОМЕР_3 на земельну ділянку розміром 0,1788 га, розташовану по АДРЕСА_2 .

02.04.2003р. ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 будинок по АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,15 га., договір дарування ВАЕ № НОМЕР_1 . При цьому відчуження земельної ділянки, що згідно акту на право приватної власності на землю 1-ОД НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , не здійснювалось.

Згідно довідки, виданої виконкомом Усатівської сільської ради №1331 від 04.05.2017 року, господарем будинку АДРЕСА_2 та користувачем земельної ділянки 0,15 га є ОСОБА_4 . Держакт не видавався.

Крім цього, із закріпленої за позивачем земельної ділянки розміром 0,15 га по АДРЕСА_2 не вбачається виділення і визначення меж, що у свою чергу позбавляє можливості встановити дійсність перешкоджання позивачу у користуванні земельною ділянкою встановленим наземним газогоном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2ст.373 ЦК Україниправо власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідност.78 ЗК Українив становлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставіКонституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України, відповідно до ч.1ст.81 ЗК України, набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З клопотанням щодо проведення судової експертизи сторони не звертались, інших доказів на підтвердження зазначених обставин не надавали, з клопотаннями про їх витребування не звертались.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки суміжні земельні ділянки розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 позивач набув у період з 2001 по 2003 рік, спірний газогін був побудований у 1998 році на земельних ділянках, які на той час відносились до земель комунальної власності, а тому погодження з позивачем на будівництво газогону не передбачалось. Крім цього, з документів, наданих позивачем, не вбачається розмежування земельних ділянок, що у свою чергу не дає можливості встановити наявність перешкод позивачу у користуванні своєю власністю існуючим газогоном, який проходить по вул АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 . Суд також звертає увагу на відповідь від 10.10.2016р. начальника ОМУЕГГ ПАО «Одессагаз» ОСОБА_7 , згідно якої не заперечує проти перенесення газопроводу за певних умов.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Одеського міжрайонного управління з експлуатації газового господарства Публічного Акціонерного Товариства «ОДЕСАГАЗ», третя особа Споживчий кооператив «Хаджибей», про визнання дій неправомірними та зобов`язання виконати певні дії, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: