Справа № 199/3750/19
УХВАЛА

13.08.2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Рябець Р. про забезпечення позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Рябець Р. надав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 74,3 кв.м, житловою площею 43,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 до набрання рішенням по справі законної сили та заборонити Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,3 кв.м, житловою площею 43,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01.

В обґрунтуванні заяви зазначив, що Дніпропетровською місцевою прокуратурою №'2 під час здійснення представницької діяльності у сфері захисту інтересів держави виявлено обставини, що свідчили про можливе незаконне заволодіння майном комунальної власності - квартири АДРЕСА_1 (раніше - м,Дніпропетровськ), відомості за вказаним фактом 11.11.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.190 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 11.05.2016 року невідомі особи шляхом обману, використовуючи завідомо підроблені документи, зокрема, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2009 року у справі № 2-1998/09, що були надані приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричці Ю.О. для здійснення державної реєстрації права власності, заволоділи майном територіальної громади міста Дніпропетровська - квартирою АДРЕСА_1 (раніше- м. АДРЕСА_2 ), чим завдали інтересам територіальної громади м.Дніпро значної шкоди.

Так, 11.05.2016 року приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. на підставі підробленого рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2009 у справі № 2-1998/09 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на об`єкт житлової нерухомості квартиру загальною площею 74,3 кв.м, житловою площею 43,5 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_3 за № 14457490.

У подальшому, 23.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською О.Г. зазначений об`єкт нерухомості за договором купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_4 відчужено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , який на даний час згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2019 року №164997509 є власником цієї квартири.

Таким чином, здійснюючи незаконне заволодіння майном комунальної власності невстановленими особами складено та використано підроблені документи, що посвідчують набуття права власності на об`єкт комунальної власності - квартири АДРЕСА_1 .

Підробка рішення суду полягає у зазначенні недостовірних даних щодо сторін справи, предмету та підстав позову у цивільній справі, яка розглядалася судом.

Так, згідно з наданим ОСОБА_1 приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричці Ю.О. підробленим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2009 року у справі № 2-1998/09 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Амур-Нижньоднілровського району м.Дніпропетровська, ОСОБА_3 , третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ..

Надане ОСОБА_1 приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричці Ю.О. підроблене рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2009 року у справі № 2-1998/09 обгрунтовано тим, що матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1994 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 фактично прийняв як спадкоємець першої черги, оскільки на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем, від спадщини в передбачений законом строк не відмовився.

У той же час, згідно з даними Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська №5/6014 від 01.08.2018 року отриманими під час здійснення досудового розслідування, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2009 року у справі № 2-1998/09 вирішено справу за позовом ОСОБА_5 о територіальної громади м.Дніпропетровська, ОСОБА_6 , третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності.

Також встановлено, що 21.06.2001 року рішенням міськвиконкому №1488 затверджено акт комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку (після реконструкції дитячого комбінату №216) по АДРЕСА_2 .

08.07.2002 року зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 за державою в особі Верховної Ради України на праві державної власності.

У подальшому, будинок АДРЕСА_2 згідно з рішенням сесії Дніпропетровської міської ради від 30.08.2006 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлового фонду від підприємств-банкрутів» прийнято до комунальної власності територіальної громади міста та передано ВР ЖЕП АНД району.

Відповідно до даних приватизаційних справ департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради квартира АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_4 не передавалася.

Згідно з відомостями, що містяться у інвентаризаційній справі КП «ДМБТІ» ДОР на будинок АДРЕСА_2 реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом міської Ради народних депутатів 10.03.1994 року, за ОСОБА_4 не здійснювалася.

Таким чином, уповноваженими органами місцевого самоврядування жодні рішення щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_2 .З не приймалося, свідоцтво про право власності не видавалося.

Зазначений об`єкт нерухомості вже відчужувався, що вказує на свідоме вчинення певним колом осіб (набувачами) дій, спрямованих на перешкоджання самій можливості повернення майна у власність територіальної громади міста.

В умовах вільного користування ОСОБА_2 має достатні можливості для розпорядження спірним об`єктом нерухомості, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі шляхом подальшого укладення правочинів, спрямованих на відчуження майн, у зв`язку з чим, заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Рябець Р. Звернувся із даною заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1,2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Приймаючи до уваги, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, вважаю заяву в частині накладення заборони на відчуження нерухомого майна задовольнити та накласти заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,3 кв.м, житловою площею 43,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, яка належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ).

В частині накладення арешту на нерухоме майно, вважаю, відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно взяти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, і які не є учасниками справи. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення арешту на вказане нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Рябець Р. про забезпечення позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна, задовольнити.

З метою забезпечення позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна, накласти заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,3 кв.м, житловою площею 43,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, яка належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ).

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 13.08.2019 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 13.08.2022 року.

Суддя: