Справа № 379/898/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2019 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко Світлани Анатоліївни,

за участю секретаря судового засідання: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в жовтні 2005 року позивачу було запропоновано придбати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу являлася ОСОБА_2 . Позивач 11.10.2005 розрахувався за житловий будинок, сплативши ОСОБА_2 повну його вартість, що підтверджується розпискою. 09.11.2005 ОСОБА_2 уповноважила позивача довіреністю представляти її інтереси по переоформленню житлового будинку, передавши йому всі правовстановлюючі документи та ключі від будинку. З незалежних від позивача причини у січні 2006 року він отримав витяг № 9381477 від 22.12.2005 щодо реєстрації права власності на житловий будинок. Проте, як з`ясувалося пізніше ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину ніхто не приймав. Позивач проживає в будинку та використовує його понад 15 років, утримує його в належному стані, сплачує комунальні послуги, податок на земельну ділянку, провидить ремонти. Оскільки позивач відкрито з жовтня 2005 року володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,50 кв. м, вартістю 56766 грн, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинком на підставі набувальної давності.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в позові просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнає в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що позивач з 2005 року по даний час фактично проживає по АДРЕСА_1 . Дане підтверджується довідкою № 836, виданою 04.06.2019 виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.19).

Власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу будинку, укладеного 16.08.1989 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого 16.08.1989 виконавчим комітетом Ківшоватської сільської Ради народних депутатів Таращанського району Київської області за реєстровим № 44, є ОСОБА_2 (а.с.11-13).

В жовтні 2015 року позивачу було запропоновано придбати житловий будинок по АДРЕСА_1 . Згідно розписки, власноруч написаної ОСОБА_2 датованої 11.10.2005, ОСОБА_2 отримала від позивача 1000 доларів США за продаж даного житлового будинку та зобов`язалася до 01.12.2005 дати довіреність на позивача на оформлення від її імені договору купівлі-продажу даного житлового будинку (а.с.14).

09.11.2005 ОСОБА_2 уповноважила позивача довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрушко Н.П. та зареєстрована у реєстрі за № 4266 представляти її інтереси по переоформленню житлового будинку. Довіреність видана до 31.12.2005 (а.с.15). З 2005 року позивач втратив зв`язок з власником будинку.

У січні 2006 року позивачем, з незалежних від нього причин, було отримано Витяг № 9381477 від 22.12.2005 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12), тобто після спливу дії довіреності.

Згідно інформаційної довідки № 56380505 від 03.06.2019 зі Спадкового реєстру ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні (а.с.16).

Як вбачається з Акту обстеження житлових умов від 04.06.2019 житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.18), проведеного комісією в складі депутата округу № 1 та сусідів, з часу проживання а саме з листопада 2007 року в даному житловому будинку ОСОБА_1 за власні кошти провів як поточний, так і капітальний ремонт житлового будинку, зокрема змінив дах, паркан, встановив нові вікна, двері, зміцнив фундамент та провів в будинок опалення, газ воду і каналізацію. ОСОБА_1 в даному будинку проживає та використовує його понад 10 років, утримує його в належному стані, сплачує всі комунальні послуги, податок на земельну ділянку. Крім цього, всі рахунки на житлово-комунальні послуги відкриті на ім`я ОСОБА_1 . На спадщину після померлої ОСОБА_2 ніхто не заявляв і не приймав.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту п.п. 9-14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком по АДРЕСА_1 з 2005 року по даний час, що свідчить про набуття ним права власності на будинок за набувальною давністю, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати суд за проханням позивача залишає за ним.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 316-328, 344, 392 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,50 кв.м, вартістю 56766 грн, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:С. А. Потеряйко