ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2695/19 Справа № 2о-195/11 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони

заявник: Нікопольський міжрайонний прокурор

заінтересована особа: Павлопільська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року, яке постановлено суддею Багровою А.Г. у м. Нікополь Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2011 року Нікопольський міжрайонний прокурор звернувся до суду, в інтересах Павлопільської сільської ради, з заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви зазначено, що власник земельної ділянки загальною площею 6,83 га, згідно державного акту НОМЕР_1 , що розташована на території Павлопільської сільської ради, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту смерті спадкодавця ніхто зі спадкоємців, при наявності таких, не прийняв спадщину з невідомих обставин.

На підставі наведеного вище, заявник просив суд визнати спадщину відумерлою та передати земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року заяву задоволено.

Визнано спадщину, що складається із земельної ділянки загальною площею 6,83 га, згідно державного акту НОМЕР_1 , що розташована на території Павлопільської сільської ради, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою та передано її у власність територіальної громади Павлопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на те, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що на час смерті ОСОБА_2 , разом з ним проживала та була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця, в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , яка являється матір`ю померлого ОСОБА_2 Зауважує на тому, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2016 року їй визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Представником заявника 06 серпня 2019 року подано відзив на апеляційну скаргу, який не враховується колегією суддів при розгляді даної справи, як такий, що подано з порушеннями вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України, оскільки до відзиву не додано докази надсилання, надання, копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, Григорьєву Т.М. та її представника ОСОБА_4 , які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника Нікопольської місцевої прокуратури Стороженко С.І., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю НОМЕР_1 , належала земельна ділянка загальною площею 6,83 га, що розташована на території Павлопільської сільської ради (а.с.7).

За повідомленням Першої Нікопольської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.16-19)

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції посилався на її обґрунтованість.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що, відповідно до ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України, прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтями 1261, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення, включно, які не є спадкоємцями першої-четвертої черг, мають право на спадкування за законом у п`яту чергу, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що особа, яка відноситься до спадкоємців за законом тієї черги, що отримала право на спадкування, і постійно проживала зі спадкодавцем на день смерті, є такою, що фактично прийняла спадщину, якщо не відмовилася від неї. За таких обставин подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття не вимагається.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю НОМЕР_1 , належала земельна ділянка, загальною площею 6,83 га, що розташована на території Павлопільської сільської ради (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Павлопольскої сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 268 від 02.07.2013 року, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований до дня смерті в будинку АДРЕСА_2 . Вказані обставини підтверджуються копією домової книги для прописки громадян по с. Звізда Нікопольського району.

Разом з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_2 на час його смерті проживала та була зареєстрована його мати ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини підтверджуються копією домової книги для прописки громадян по с. Звізда Нікопольського району.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2016 року, ОСОБА_1 надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 в два місяці, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З повідомлення приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 6/2017, в якій спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Вище вказане спростовує посилання представника заявника про те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона являється дочкою ОСОБА_3 .

Отже, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив неповноту дослідження обставин справи, що призвело до невстановлення того факту, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 та проживала його мати ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є спадкоємцем першої черги, у зв`язку з чим помилково послався на те, що ОСОБА_2 спадкоємців не мав, безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 1277 ЦК України і визнав спадщину після смерті ОСОБА_2 відумерлою.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви Нікопольського міжрайонного прокурора, в інтересах Павлопільської сільської ради, про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні заяви Нікопольського міжрайонного прокурора, в інтересах Павлопільської сільської ради, про визнання спадщини, що складається із земельної ділянки загальною площею 6,83 га згідно державного акту НОМЕР_1 , що розташована на території Павлопільської сільської ради, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відумерлою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: