КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4650/17 головуючий у суді І інстанції: Величко Т.О.
провадження №22-ц/824/8715/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сержанюка А.С., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 02 травня 2016 року по вул. Генерала Наумова (Ірпінське шоссе) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачу ОСОБА_4 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умовами якого був застрахований відповідач, позивач отримав компенсацію матеріальних збитків у розмірі 47262,50 грн., виплата була отримана через представника ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експертного дослідження № 605 від 21 листопада 2016 року ФОП ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 115853,20 грн.. Також даним висновком визначено, що ринкова вартість даного автомобіля до отримання пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди становила 115853,20 грн..

Позивач вважає, що шкода, яку завдав своїми неправомірними діями відповідач, значно перевищує виплачену страховою компанією компенсацію у розмірі 47262,50 грн. та звертаючи увагу на той факт, що його автомобіль «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 не підлягає ремонту, вважає за необхідне отримати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім того, позивач зазначив, що даним експертним дослідженням визначена утилізаційна вартість вартість ліквідних складових його автомобіля в розмірі 12468,51 грн.. На евакуацію автомобіля з місця ДТП було витрачено 600,00 грн.і підтверджується квитанцією. На проведення експертного дослідження витрачено 2850,00 грн., направлення телеграми про виклик на експертизу 192,00 грн.. Тобто, матеріальна шкода, завдана позивачу з вини відповідачата підлягає стягненню в розмірі 59764,19 грн., що становить: 115853,20 грн. - 47262,50 грн. - 12468, 51 грн. + 600 грн.+ 2850 грн. + 192 грн. = 59764 грн..

Також, для отримання професійної правової допомоги позивач був змушений звернутись до адвоката, та укласти договір про надання правової допомоги та сплатити вартість його послуг у розмірі 5800 грн., що складає: написання позовної заяви 2 години, ведення судових засідань 5 годин.

Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 59764,19 грн., моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн., судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 5800 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн..

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що позов не доведений, також безпідставно не взяв до уваги висновок експертного дослідження № 605/3 від 21 листопада 2016 року, як письмовий доказ, та дійшов помилкового висновку про те, що позивач отримав страхове відшкодування від ПрАТ "Київський страховий дім", що полягало в утилізаційній вартостітранспортного засобу, який залишився у позивача і є фізично знищеним та його ремонт економічно недоцільно проводити з урахуванням зносу, а тому всі необхідні витрати відшкодувала ПрАТ "Київський страховий дім" в погоджених представником позивача розмірах. Крім того, вважає, що він довів заподіяння моральної шкоди.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу суду не подав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач отримав страхове відшкодування від ПрАТ "Київський страховий дім", що полягало в утилізаційній вартостітранспортного засобу, який залишився у позивача і є фізично знищеним та його ремонт економічно недоцільно проводити з урахуванням зносу, всі необхідні витрати відшкодувала ПрАТ "Київський страховий дім" в погоджених представником позивача розмірах, тому позов є недоведеним.

Також, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 600 гривень за транспортування автомобіля на евакуаторі з місця ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої позивачем квитанції на транспортні послуги, не міститься доказів, що було оплачено саме евакуацію з місця ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами в чому полягає завдана йому моральна шкода з боку відповідача, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди, обгрунтувань не навів.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди урегульовано нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статі 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно до вимог частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Системний аналіз вищезазначених норм права дає можливість колегії суддів дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, указані норми законодавства дають суду апеляційної інстанції можливість дійти висновків про те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Встановлено, що 02 травня 2016 року по вул. Генерала Наумова (Ірпінське шоссе) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачу ОСОБА_4 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а. с. 5, 50)

Судом встановлено, що відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 47262,50 грн., що становить утилізаційну вартість належного позивачу автомобіля. (а.с.6,51).

Встановлено, що згідно висновку експертного дослідження № 605 від 21 листопада 2016 року ФОП ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 115853,20 грн. Також даним висновком визначено, що ринкова вартість даного автомобіля до отримання пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди становила 115853,20 грн.. (а. с. 7-10)

Згідно висновку експертного дослідження № 605/3 від 21 листопада 2016 року утилізаційна вартість автомобіля «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 складає 12468,51 грн.. (а.с. 11-12).

Згідно звіту №957/07 .08.16 від 17 серпня 2016року про утилізацінй вартість КТЗ, замовник ПрАТ «Київський страховий дім», утилізаційниа вартість КТЗ «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 50646,84грн., ринкова вартість непошкодженого КТЗ становить 101902,93грн.( а.с.38).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині не прийняття, як письмового доказу висновків експертних досліджень № 605 від 21 листопада 2016 року та № 605/3 від 21 листопада 2016 року, оскільки вони протирічать іншому письмовому доказу - звітом №957/07 .08.16 від 17 серпня 2016року, з яким позивач погоджувався при здійсненні йому страхової виплати. При цьому позивач не просив суд призначити судову експертизу щодо встановлення дійсної вартості заподіяння шкоди в результаті ДТП, а також не оспорював суму страхової виплати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач погодився із висновками експерта про недоцільність проводити відновлювальний ремонт вказаного автомобіля, оскільки позивач отримав страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", що полягало в утилізаційній вартості, також автомобіль залишився у позивача, вказаний транспортний засіб є фізично знищеним та його ремонт економічно недоцільно проводити з урахуванням зносу.

Також суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 2850,00грн. за проведення експертного дослідження та 192,00грн. про направлення телеграми про виклик на експертизу, оскільки зазначений висновок спеціаліста суд не взяв до уваги.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Встановлено, що позивач обґрунтовував свої позовні вимоги про заподіяння моральної шкоди тим, що був обмежений в пересуванні, був змушений терпіти фактичні незручності, душевні переживання за осіб що перебували в пошкодженому автомобілі, які є його родичами та не бажанням відповідача самостійно та в повному розмірі компенсувати матеріальні збитки, що спричинило ряд незручностей, а саме: втрата робочого часу в зв`язку з відвідуванням страхової компанії, експертів страхової та проведення додаткових експертиз, пошук необхідних коштів та інші непередбачені дії завдали позивачеві моральної шкоди.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду про відшкодування моральної шкоди частково заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачу завдана моральна шкода з вини відповідача, розмір якої підлягає частковому стягненню.

При визначенні розміру моральної, суд апеляційної інстанції враховує тяжкість вимушених змін у житті позивача, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану моральні та психологічні страждання.

З огляду на викладене вище, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість визначення розміру моральної шкоди у сумі 7000,00 гривень.

Також суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягнення коштів в розмір 600,00грн. за транспортування ТЗ з місця ДТП, при вирішенні спору в цій частині суд першої інстанції не врахував, що в квитанції, як у документі, що відноситься до фінансових, не передбачено графи «місце евакуації ТЗ та місце транспортування ТЗ». Надана позивачем квитанції відповідає вимогам фінансового документу та дата його оплати співпадає з датою ДТП, отже сумнівів у його достовірності у суду апеляційної інстанції не має, за таких обставин позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 600,00грн. та моральної шкоди, оскільки відповідач в силу положень статтей 76-81 ЦПК України вищезазначені обставини не спростував належними доказами.

Відповідно до статтей 133, 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 9800,00 грн., що складає 1600,00 грн. сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 1) + 2400,00 грн. сплачених при подачі апеляційної скарги (а.с. 210)+ витрати на правову допомогу у розмірі 5800,00грн..

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині витрат за евакуацію автомобіля з місця ДТП, моральної шкоди та судових витрат не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено в цій частині з неправильним застосуванням норм матеріального права, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог відповідно до ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року в частині витрат за евакуацію автомобіля з місця ДТП, моральної шкоди та судових витрат скасувати, і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за евакуацію автомобіля з місця ДТП у розмірі 600,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в судові витрати у розмірі 9800,00гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «15» серпня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко