Справа № 310/5860/19
2/310/2331/19
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Троценко Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ТОВ «Базовий азовський рибопереробний комплекс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Крім того в позовній заяві позивачка просила з метою забезпечення позову заборонити Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області здійснювати виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП № 29158312 відносно ОСОБА_1 та заборонити Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області здійснювати дії відносно майна та грошових коштів ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви про забезпечення позову , суддя дійшов до наступного.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Проте в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову не наведено доводів стосовно того, як саме невжиття в даному випадку визначених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за її вимогами.

Таким чином, оскільки в поданій заяві відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.149,150,153,258,260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Т.А. Троценко