ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7508/19 Справа № 212/3832/19 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року, яке ухвалено суддею Дехта Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 червня 2019 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 23 жовтня 2007 року з ним стався нещасний випадок, у зв`язку із чим був складений акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 13 лютого 2008 року йому було первинно встановлено 10% втрату професійної працездатності.

Крім того, 27 березня 2008 року з позивачем стався нещасний випадок, у зв`язку із чим був складений акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 17 липня 2008 року йому було первинно встановлено 35% втрату професійної працездатності та 10 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та третя група інвалідності.

Висновком МСЕК від 15 липня 2009 року позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року. При повторному переогляді висновком МСЕК від 07 вересня 2011 року позивачу встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року. При повторному переогляді висновком МСЕК від 15 липня 2014 року позивачу встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року. При наступному переогляді висновком МСЕК від 20 липня 2016 року позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року. При наступному переогляді висновком МСЕК від 18 липня 2018 року позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року.

Вважає, що у зв`язку з нещасними випадками йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 170 000 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Також суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність протиправних дій відповідача, як обов`язкової умови відшкодування шкоди, оскільки відповідно до Акту нещасний випадок від 27.03.2008 року стався з позивачем через недбалість іншого працівника, а не з підстав шкідливих умов праці.

Крім того, вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював з 02 вересня 1997 року по 04 жовтня 1999 року каменярем, з 04 жовтня 1999 року по 26 травня 2003 року столяром - станочником, з 26 травня 2003 року по 17 березня 2004 року підземним гірником, з 17 березня 2004 року по 10 листопада 2004 року підземним електрослюсарем, з 10 листопада 2004 року по 21 серпня 2008 року підземним прохідником, з 21 серпня 2008 року 03 серпня 2009 року підземним гірником, з 03 серпня 2009 року по 22 лютого 2010 року підземним слюсарем, з 22 лютого 2010 року по 16 березня 2001 року водієм автотранспортних засобів ВАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка» (а.с. 25-26).

Згідно п. 6 Акту № 36 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 26 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 23 жовтня 2007 року під час виконання ним трудових обов`язків отримав ушкодження пальців лівої руки (а.с. 10).

Відповідно до п. 10 Акту, винними особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, визнано ОСОБА_1 (а.с. 10).

Висновком МСЕК від 13 лютого 2008 року позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у розмірі 15% (а.с. 11).

Згідно п. 6 Акту № 9 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 01 квітня 2008 року нещасний випадок з ОСОБА_1 стався 27 березня 2008 року під час виконання ним трудових обов`язків, внаслідок чого позивач опинився затиснутим між вагонеткою та бортом ПНМ -ЗА. Внаслідок чого ОСОБА_1 отримав закриту травму грудної клітини (а.с. 8).

Відповідно до п. 10 Акту, винними особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці визнано ОСОБА_1 та прохідника ОСОБА_2 (а.с. 8-зворот).

Висновком МСЕК від 17 липня 2008 року позивачу було первинно встановлено 35% втрату професійної працездатності та 10 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та третя група інвалідності (а.с. 11).

Висновком МСЕК від 15 липня 2009 року, позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року (а.с. 12).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 07 вересня 2011 року, позивачу встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року (а.с. 12).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 15 липня 2014 року, позивачу встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року (а.с. 13).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 20 липня 2016 року, позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року (а.с. 13).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 18 липня 2018 року, позивачу повторно встановлено 5 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007 року та 15 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 27.03.2008 року (а.с. 14).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничі травми отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язані з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та з розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими на виробництві травмами, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність протиправних дій відповідача, як обов`язкової умови відшкодування шкоди, оскільки відповідно до Акту від 01 квітня 2008 року, нещасний випадок від 27.03.2008 року стався з позивачем через недбалість іншого працівника, а не з підстав шкідливих умов праці, є необґрунтованими, оскільки вони суперечать ст. 13 Закону України «Про охорону праці», згідно якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до висновку МСЕК від 17 липня 2008 року позивачу первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності та 10 % втрати професійної працездатності по нещасному випадку від 23.10.2007року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ПрАТ «Суха Балка» повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано, що позивач внаслідок ушкодження здоров`я змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з не відновленням здоров`я та відчуттям болю.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» та визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, відсоток втрати професійної працездатності у розмірі 35% у зв`язку з виробничою травмою, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 60 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 серня 2019 року.

Головуючий:

Судді: