Провадження № 2/760/3011/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України без згоди та супроводу батька,
Позивач звернулася з позовом до суду та просить суд надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим у супроводі її матері - ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 в період з 01.10.2018 по 01.10.2021.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 05.12.2011.
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що позивач разом з дитиною постійно проживає на території АР Крим, проте у зв`язку з захворюванням дитини, остання лікується у клініці ТОВ «Клініка імунології та алергології Форпост» у м. Києві. Лікування дитини складає п`ять років та динамічний диспансерний нагляд необхідно здійснювати 4 рази на рік.
Вказує, що батько дитини постійно проживає на території АР Крим, однак ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини закордон у зв`язку з чим позивач звернулася до суду.
З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов.
13.09.2018 після визначення підсудності, згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2018, в провадження судді Лазаренко В.В. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України без згоди та супроводу батька.
Ухвалою суду від 26.09.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
23.11.2018 до суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 28.12.2018 по справі відкрито провадження та справу призначено в порядку спрощеного провадження.
18.03.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. в зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Лазаренко В.В.
Ухвалою суду від 03.04.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, виклик за його місцем перебування є неможливим, так-як з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 05.12.2011 (а.с.12-13).
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Крім того в ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Поряд з цим, відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 визначено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57.
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16- річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з донькою не спілкується, сторони не підтримують відносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходить лікування у клініці ТОВ «Клініка імунології та алергології Форпост» у м. Києві, а тому потребує постійного та тривалого лікування (а.с.14).
Позивач посилається на те, що вона має намір вивезти дитину на окуповану територію АР Крим, оскільки там постійно проживає з дитиною.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дитина має право виїзду на тимчасово окуповану територію АР Крим, Україна, а тому дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині надання тимчасового виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІПН: НОМЕР_1 ), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим.
Разом з тим, позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України в період з 01.10.2018 по 01.10.2021.
Однак, суд вважає за можливе надати відповідний дозвіл з дня набрання рішення законної сили та до 01.10.2021, оскільки суд позбавлений можливості надання такого дозволу за минулий час.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 150, 155, 157 СК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст. ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України без згоди та супроводу батька - задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІПН: НОМЕР_1 ), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим строком з дня набрання рішення законної сили та до 01.10.2021.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 )
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М. Букіна