КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 796/165/2018

Номер провадження 4с/824/8/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

при секретарях Борисенко Д.В., Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», подану через представника Денисенка Олександра Михайловича, на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича ,

в с т а н о в и в :

у липні 2019 Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» звернулася до Київського апеляційного суду зі скаргою, у якій просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби МЮУ Назаровця А.Т. в частині винесення постанови про опис і арешт майна від 29.05.2019 (ЗВП №59036926); визнати неправомірною і незаконною постанову про опис і арешт майна та скасувати вищевказану постанову.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що 28.06.2019 ДКР «ВЕБ.РФ» направлений запит на адресу ТОВ «Інвінтум». З відповіді ТОВ «Інвінтум» № 2-0207/3 від 02.07.2019 стало відомо, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження (ЗВП № 59036926) за виконавчими документами, виданими Апеляційним судом міста Києва у справі № 796/165/18 про стягнення коштів з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, на користь ТОВ «Еверест Істейт», ПП «Едельвейс-2000», ВАТ «Фортуна», ВАТ «ЮБК-Інвест», ТОВ «Нива-Typ», ТОВ «Імме», ПП «Планета», ТОВ «Крим Дівелопмент», ВАТ «Аеробуд», ТОВ «Приватофіс», ТОВ «Дайріс», ТОВ «Ділайн ЛТД», ТОВ «Телерадіокомпанія «Жиса», ТОВ «Приватленд», ТОВ з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», ТОВ «Санаторій «Енергетик», ТОВ «КУА «Фінансовий капітал», ТОВ «КУА «Фінансовий вектор», ОСОБА_1

29.05.2019 державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 59036926 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника, про що складено відповідну постанову, згідно з якою накладено арешт на прості акції бездокументарні іменні, номінальною вартістю 10 грн за штуку, у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер ІІА, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк» ».

Вважає, що постанова суперечить чинному законодавству і підлягає скасуванню. ДКР «ВЕБ.РФ» є одним з акціонерів ПАТ «Промінвестбанк» і зареєстрований за законодавством Російської Федерації як юридична особа - некомерційна організація (державна корпорація), і хоча засновником ВЕБ.РФ є Російська Федерація, вона не є учасником ВЕБ.РФ.

Державний виконавець прийшов до помилкового висновку про належність акцій ПАТ «Промінвестбанк» Російській Федерації, а тому акції, на які накладено арешт не можуть бути об`єктом стягнення. Також зазначає, що державний виконавець невірно встановив зміст права Російської Федерації, оскільки згідно ч. 1.1 ст. 5 Федерального закону Російської Федерації «Про державну корпорацію розвитку «ВЕБ.РФ» від 17.05.2007 № 82-ФЗ: « майно ВЕБ.РФ належить йому на праві власності». Згідно ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону «ВЕБ.РФ не відповідає за зобов`язаннями Російської Федерації. Російська Федерація не відповідає за зобов`язаннями ВЕБ.РФ.»

Відповідно, майно ВЕБ.РФ, включаючи акції, належить йому на праві власності і не є власністю Російської Федерації як держави, і тому на таке майно не може накладатися стягнення за боргами або зобов`язаннями Російської Федерації.

Представники стягувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. подали клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що суд відкрив провадження за скаргою особи, яка не є стороною виконавчого провадження, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на положення ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи № 796/165/2018 та матеріали даного провадження, суд дійшов висновків про обґрунтованість клопотання щодо закриття провадження у справі.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» оскаржує дії державного виконавця, вчинені у межах виконавчого провадження, в якому вона не є стороною.

Ураховуючи те, що заявник не є стороною вказаного виконавчого провадження, яке безпосередньо пов`язане із предметом оскарження, він не наділений процесуальним правом щодо оскарження дій державного виконавця в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 815/2255/16, від 27.03.2019 у справі № 823/359/18 та від 05.06.2019 у справі № 676/5081/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вищевикладених обставин провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 15, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 255, ст. 447 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за скаргою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 05.08.2019.

Суддя: