ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7079/19 Справа № 214/4350/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретаря судового засідання - Голуб О.О.

сторони:
заявник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи : Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитеррористичний центр при Службі безпеки України, Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 05 червня 2019 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Міністерство оборони України.
Просив встановити факт, що він залучався та приймав безпосередню участь у бойових діях антитерористичній операції в районах її проведення у складі груп пошуку та евакуації тіл загиблих військовослужбовців в період з 22.09.2014 року по 21.05.2015 року.
Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2019 року заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Міністерство оборони України, залишена без розгляду.
В апеляційній скарзі, заявник ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, ставить питання про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку окремого провадження.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до суду із заявою щоб через суд отримати статус учасника бойових дій, оскільки іншими шляхами йому не вдалось отримати цей статус, так як в державі відсутній чітко визначений законом порядок отримання статусу для певної категорії осіб, до якої він відноситься.
Апелянт наголошує, що в ухвалі суд незаконно та необґрунтовано зазначив про те, що наявні в справі докази не дають можливості підтвердити наявність юридичного факту, тобто суд, своїм висновком заздалегідь надав оцінку доказам, не перевірив їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємозв`язок доказів у їх сукупності, що є недопустимим.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши заявника ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 які, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у заяві ставить питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту залучення та прийняття участі в бойових діях, від вирішення якого залежить надання заявникові статусу учасника бойових дій, проте наявні в матеріалах справи докази не дають можливості підтвердити такий факт.
Ухвалюючи рішення про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції керувався нормами ч.6 ст.294 ЦПК України, й виходив з того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який не може вирішуватись в рамках окремого непозовного цивільного судочинства.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині 1 цієї статті, в судовому порядку можливо лише тоді, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його участі в бойових діях в зоні АТО. Встановлення цього факту йому необхідно з метою отримання статусу учасника бойових дій та гарантій соціальних, майнових та інших громадянських прав, передбачених для учасників бойових дій.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на час звернення до суду з цією заявою) учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, чинній на час звернення до суду з цією заявою).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій (далі - Порядок), у пункті 2 якого визначений перелік осіб, яким такий статус може бути наданий.
Відповідно до пункту 2-1 Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 4 Порядку визначений перелік документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (пункт 5 Порядку). У цьому ж пункті передбачено, що рішення комісії чи міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, встановлення факту участі особи в антитерористичній операції є складовою процесу надання особі статусу учасника бойових дій, для проведення якого визначений спеціальний позасудовий порядок, який здійснюють уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії). Насамперед передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу учасника бойових дій, до комісії, а в разі відмови в наданні такого статусу особа має право звертатися до суду для оскарження рішення комісії, в тому числі щодо встановлення факту участі в АТО чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій.
Розгляд такої заяви судом є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію. При цьому заявник не навів обставин, які б свідчили про неможливість отримання документа, що посвідчує його участь у бойових діях в інший спосіб. Адже за змістом Порядку та Положення показання певних осіб, визначених ними, входить до переліку документів, які підтверджують участь у бойових діях та надаються до відповідної комісії для підтвердження такої участі.
Відповідно до пункту 14 Положення «Про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій» у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає зберіганню разом з іншими документами (аналогічна норма міститься у пункті 15 Положення в чинній редакції).
Зазначення у пункті 14 Положення про те, що рішення суду, в якому встановлений факт участі в бойових діях чи інших подіях, що дають право на визнання особи учасником бойових дій, визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій, не означає, що такий факт може бути встановлений за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказаний факт суд може встановити у випадку оскарження громадянином рішення спеціально уповноваженого органу, що має відповідну компетенцію.
Отже, діючим законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях для отримання відповідного статусу учасника бойових дій, а тому справи про встановлення факту участі у бойових діях не підлягають розгляду в судовому порядку.

Встановлення факту участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції, без звернення до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, не тягне для заявника юридичних наслідків - отримання статусу учасника бойових дій, який надає право на отримання соціальних прав та гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного суду України від 03 липня 2019 року у справі № 233/2929/17.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Статтею 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
При цьому п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Так, з листа начальника Штабу Антитеррористичного центру при Службі безпеки України від 31.08.2018 за №33/5-7156 (а.с.43), також вбачається, що процедура надання статусу учасника бойових дій встановлена Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабміну України від 20.08.2014 №413.
Окрім того, з відзиву на заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, вбачається, що заінтересована особа Міністерство оборони України, також вважає, що із заяви видно спір про право, а тому така заява не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження.
У відзиві на заяву, Міністерство оборони України, також роз`яснило, що заявнику для вирішення питання про можливість встановлення статусу учасника бойових дій, чинним законодавством визначений позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і у у разі незгоди з рішенням вказаної комісії, заінтересована особа має право на звернення до суду із позовом про оскарження дій військомату та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку (а.с.5759).
Отже, під час розгляду справи у порядку окремого провадження, суд першої інстанції встановив наявність спору про право, у зв`язку із чим на законних підставах залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не погоджується із доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки вважає їх необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 05 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 серпня 2019 року

Головуючий:

Судді: