ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вказував, що 14 червня 2018 року у м.Дніпро на перехресті вул.Робочої та вул.Криворізької за участю автомобіля марки Peugeot 607, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому, під керуванням третьої особи, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому автомобіль пошкоджено. Під час огляду місця події та, за результатом подальшого розгляду відповідного адміністративного матеріалу за фактом ДТП, співробітниками поліції встановлено, що в момент пригоди були в наявності недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які і стали причиною ДТП. Згідно висновку експертного дослідження №3277, складеного 26 червня 2018 року судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість послуг якого склала 1.200 грн., сума завданої йому матеріальної шкоди становить 77.491 грн.47 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 77.491 грн.47 коп., сплачену вартість робіт експерта у розмірі 1.200 грн. та в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 10.000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 77.491 грн.47 коп., сплачену вартість робіт експерта у розмірі 1.200 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 2.000 грн., а разом на загальну суму 80.691 грн.47 коп..

Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 806 грн.91 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що організація заходів щодо ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані робіт, вулиць та залізничних переїздів належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування; протиправну діяльність або бездіяльність Дніпровської міської ради позивачем не доведено та відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та завданою матеріальною та моральною шкодою позивачу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 червня 2018 року у м.Дніпро на перехресті вул.Робочої та вул.Криворізької за участю автомобіля марки Peugeot 607, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію № НОМЕР_2 на праві власності позивачу ОСОБА_1 , під керуванням третьої особи ОСОБА_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме: під час переїзду трамвайних рейок на вказаному перехресті автомобіль втрапив у яму біля рейки колії, внаслідок чого спрацювали подушки безпеки автомобіля, що спричинило його пошкодження.

Факт вказаної події зафіксований співробітниками поліції. При цьому схемою місця події, складеною інспектором 6 роти 1 батальйону УПП в Дніпропетровській області, зафіксована наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі. Очевидна нерівність дорожнього полотна, а саме: наявність перешкоди у вигляді ями біля рейки колії, зафіксована і відповідною фото таблицею з місця події.

Зібрані на місці події матеріали були предметом вивчення та розгляду відділу розшуку та доопрацювання матеріалів ДТП та відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується доповідною запискою №761 від 22 жовтня 2018 року, складеною старшим інспектором з о/д відділу розшуку та ОМ ДТП УПП в Дніпропетровській області.

Рапортом останнього від 18 червня 2018 року підтверджується, що в момент скоєння пригоди автомобіль, перетинаючи на перехресті трамвайні колії, які виступають над рівнем проїзної частини, потрапив в місце де дорожнє покриття знаходиться в різних рівнях по відношенню до колій де і відбулось спрацювання подушок безпеки, тому в даній дорожній ситуації в діях третьої особи порушень вимог п.12.3 ПДР України не вбачається, оскільки останній був позбавлений можливості передбачити вищевказану ситуацію та уникнути вищезазначених наслідків.

Співробітники відділу безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області також підтвердили факт неналежного утримання проїзної частини, що підтверджується рапортом від 18 вересня 2018 року т.в.о. заступника начальника вказаного відділу капітана поліції В.О. Шипілова.

Згідно висновку №3277 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, спричиненого володільцю транспортного засобу, складеного 26 червня 2018 року судовим експертом Чернецьким М.В. (свідоцтво МУЮ №583 від 11 квітня 2014 року), вартість матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю позивача внаслідок ДТП складає 77.491 грн.47 коп.

Вартість послуг вказаного судового експерта сплачена позивачем та становить 1.200 грн., що підтверджується договором №3277 від 19 червня 2018 року, актом прийому-передачі до вказаного договору від 27 червня 2018 року та відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера №3277 від 27 червня 2018 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що проїзна частина вул.Робочої та вул.Криворізької у м.Дніпрі на балансі підприємств, підпорядкованих Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради не перебуває, що підтверджується: відповіддю Департаменту благоустрою та інфраструктури №7/1-231 від 06 липня 2018 року, наданим на запит Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області №6360/41/19/01-2018 від 26 червня 2018 року; відповіддю Дніпровської міської ради №7/11-25.96 від 28 серпня 2018 року, наданим на запит Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області №7967/41/19/03-2018 від 10 серпня 2018 року; відповіддю Департаменту благоустрою та інфраструктури №З/1-3281 від 17 жовтня 2018 року, наданим на запит адвоката Новікової Н.В. від 10 жовтня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що власником автомобільних доріг вулиць Робочої та Криворізької у м.Дніпрі є саме відповідач, проте останнім не створено належних умов щодо безпеки використання автомобільних доріг, а тому саме відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки, що виникли через незадовільний стан дороги та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, а згідно зі статтею 17 цього Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

За приписами підпунктів 1,4 частини першої статті 21 Закону «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

В частині першій статті 6 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити ? невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Указані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язок із забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів дорогами міст (селищ, сіл), утримання вулиць і доріг міст (селищ, сіл) покладений виключно на органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки.

Судом першої інстанції правомірно встановлено наявність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, яка виразилася у бездіяльності відповідача як уповноваженого органу щодо утримання у належному стані автомобільної дороги, шкідливий результат такої поведінки як то шкода завдана майну позивача ? автомобілю, у розмірі прямих витрат на відновлення пошкодженого автомобіля, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача та шкодою (збитками), який полягає у тому, що через неналежне утримання відповідачем автомобільної дороги на перехресті вул.Робочої та вул.Криворізької, 14 червня 2018 року автомобіль ОСОБА_1 , у результаті неякісного покриття, потрапив у ДТП, внаслідок чого позивач зазнав витрат на відновлення автомобіля. При цьому, вина відповідача презюмується, оскільки останнім не надано доказів відсутності його вини щодо невиконання обов`язку з утримання дороги в належному та безпечному стані для дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відшкодування позивачу завданої внаслідок ДТП шкоди має здійснювати Дніпровська міська рада як уповноважений орган із забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів дорогами міста та утримання вулиць і доріг міста.

Викладеним спростовуються доводи апелянта про відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та завданою матеріальною та моральною шкодою позивачу; неможливість покладення на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування обов`язку відшкодування шкоди.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.