РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Колесник С.А.,

за участю секретаря - Пругло А.Ф.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , у якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 у цивільній справі № 645/2614/18 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що 26.07.2005 вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 у справі № 645/4682/17 розірвано шлюб між сторонами. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, фінансової допомоги дитині не надає, у зв`язку з чим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 у справі № 645/2614/18 стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2018 до досягнення дитиною повноліття. На день подачі позову, відповідач зазначене рішення не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує. Позивачка вказує, що дитина знаходиться на її утриманні і саме вона забезпечує дитину усім необхідним для її розвитку. Також позивачці відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю і може сплачувати аліменти. Крім того, вказує, що стягнутий за рішенням суду розмір аліментів є меншим, ніж встановлено діючим законом, у зв`язку з чим позивачка і звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою судді від 18.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.25 т.1).

Ухвалою суду від 08.02.2019 витребувано з ГУ ДФС у Харківській області інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відповідача ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 1 січня 2018 року до 08 лютого 2019 року (а.с.84 т.1).

25.02.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просить змінити предмет позову, доповнивши його вимогами позовної заяви про позбавлення батьківських прав (а.с.105-109 т.1).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.05.2019 відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог, заяву повернуто заявниці (а.с.1-2 т.2).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.05.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.3 т.2).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила вимоги позову задовольнити.

Представник відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем та здійснює такі види економічної діяльності, як оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням та інші види неспеціалізованої торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Покращення матеріального стану відповідача в порівнянні з часом ухвалення Фрунзенським районним судом міста Харкова рішення від 17.10.2018 року не відбулося. Оскільки, відповідач є фізичною особою - підприємцем, то здійснює власну господарську діяльність на власний ризик, що не дає змоги передбачити розмір доходу (прибутку) на майбутнє, а також передбачити взагалі його наявність. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та за таких обставин підстави для визначення розміру аліментів від його доходу (заробітку) є недоцільним та можуть зашкодити інтересам дитини. Таким чином вважає, що вимога про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини на 1/3 частину доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованою.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 26.07.2005 перебували у шлюбі, зареєстрованому Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 4, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 (а.с. 9 т.1).

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с. 10 т.1).

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с.62-66 т.2).

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, позивачем по справі.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.ст. 141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за № 143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року).

Так, з наданих довідок та квитанцій вбачається, що дитина навчається у Харківському університетському ліцеї Харківської міської ради Харківської області, оплату за навчання здійснює позивач.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку по вагітності, у зв`язку з чим не має можливості забезпечувати доньку усім необхідним, оскільки на даний час не працює.

Разом з цим, згідно відомостей з бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених ОСОБА_4 доходів, отриманих на підставі ухвали суду від 08.02.2019, вбачається, що останній має дохід від зайняття підприємницькою діяльністю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачкою в частині розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів з твердої суми на частку від заробітку є законні та обґрунтовані, обумовленими інфляційними процесами в державі та значним підвищенням вартості життя,у зв`язку з чим розмір аліментів, визначений рішенням суду (1000 грн.) не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини на теперішній час, а тому приходить до висновку щодо можливості стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача, суд керується п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у відповідності до якого у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтею 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224, 294, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, присуджених заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року по цивільній справі № 645/2614/18, та стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.08.2019 року.

Суддя С.А. Колесник