У Х В А Л А

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 216/910/16-ц

провадження № 61-14857ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2019 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання Стальканат-Силур» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки до касаційної скарги не додано документи на підтвердження сплати судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення заявника від його сплати відповідно до закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто він не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимогу позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі підлягає сплаті у розмірі 384, 20 грн (1 921 грн x 0, 2).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Отже, заявнику слід надати суду касаційної інстанції докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги із урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2019 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов