ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9189/18

Провадження № 22-ц/816/3866/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Орлова І.В.,

суддів Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

за участю секретаря

судового засідання: Назарової О.М.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного

територіального управління юстиції у Сумський області

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу № 592/9189/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 травня 2019 року (суддя Костенко В.Г., дата складання повного тексту рішення - 20 травня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на часту у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

20 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом, у якому просила суд: 1) перевести на ОСОБА_1 права і обов`язки співвласника - боржника ОСОБА_2 на 10/200 частин (квартиру АДРЕСА_2 , що належать відповідачу за Договором купівлі-продажу від 27 травня 2000 року (реєстр № 1969); 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 10/200 частин (квартиру АДРЕСА_2 ; 3) зменшити суму боргу ОСОБА_2 за виданим 09 серпня 2007 року Зарічним районним судом міста Суми виконавчим листом № 2-2723 до 6.970,06 гривень.

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що на праві спільної часткової власності сторонам належить по 10/200 частин житлового будинку АДРЕСА_2 . Вищевказані 10/200 частин будинку за даними технічної документації утворюють квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 має статус боржника у відкритому 30 листопада 2015 року виконавчому провадженні про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментних платежів за виконавчим листом № 2-2723, що був виданий 09 серпня 2007 року Зарічним районним судом міста Суми. Станом на 01 липня 2018 року заборгованість відповідача по виплаті аліментів становила 56.960,06 гривень. Складеним ТОВ «Мегаполіс і партнери» письмовим Звітом незалежної оцінки майна встановлено, що станом на 03 липня 2018 року вартість частки будинку (квартири АДРЕСА_2) , що належить відповідачу складає 49.990,00 гривень, тобто ця вартість є меншою від аліментної заборгованості ОСОБА_2 на 6.970,06 гривень. Оскільки ОСОБА_2 , окрім частини квартири, не має іншого майна за рахунок якого можна погасити заборгованість перед позивачкою, посилаючись на вимоги статті 366 Цивільного кодексу (ЦК) України, ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позов.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 травня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення від 14 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції неправильно розтлумачив положення частини 2 статті 366 ЦК України, які прямо наділяють позивачку, як кредитора, правом вимагати переведення на неї прав та обов`язків співвласника боржника, з проведенням відповідного перерахунку. ОСОБА_1 довела суду, що у відповідача недостатньо іншого майна, на яке може бути звернене стягнення. Пред`явити ОСОБА_2 вимогу про продаж належної йому частки нерухомості неможливо за відсутністю будь-якого зв`язку з відповідачем на протязі тривалого часу. Обставини довгої відсутності ОСОБА_2 підтверджено державним виконавцем, який у листопаді 2018 року звертався до суду з поданням про оголошення відповідача у розшук.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, але його відсутність відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивачка підтримала доводи апеляційної скарги, відповідач у судове засідання не з`явився.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 травня 2019 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, відмову у позові суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позивачка не довела обов`язкові для застосування приписів статті 366 ЦК України обставини, а саме: факт недостатності у відповідача іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також факт відмови відповідача від продажу належної йому частки спільного майна. При цьому, місцевий суд послався на викладені у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 554/14897/15-ц висновки про застосування положень статті 366 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції про відмову у позові з огляду на таке.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивачці ОСОБА_1 і відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по 10/200 частин житлового будинку АДРЕСА_2 . Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, іншими співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2 є : ОСОБА_3 - 19 /100 частин; ОСОБА_4 - 15/100 частин; ОСОБА_5 - 15/100 частин, ОСОБА_6 - 17/100 частин, ОСОБА_7 - 24/100 частини (а. с. 6-9).

Відповідач ОСОБА_2 має статус боржника у відкритому 30 листопада 2015 року виконавчому провадженні про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментних платежів за виконавчим листом № 2-2723, що був виданий 09 серпня 2007 року Зарічним районним судом міста Суми. Згідно з даними зробленого державним виконавцем розрахунку, станом на 01 липня 2018 року заборгованість відповідача по виплаті аліментів на користь позивачки становила 56.960,06 гривень (а. с. 10-12) .

Згідно з даними Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ТОВ «Мегаполіс і партнери» від 03 липня 2018 року, оціночна вартість 10/200 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складає 49.990 гривень (а.с.13-14).

24 грудня 2015 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. на підставі статті 84 Закону України «Про нотаріат» передав матері відповідача - громадянці ОСОБА_8 заяву позивачки з проханням повідомити про місце перебування відповідача (а. с. 31).

Порядок звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності врегульовано статтею 366 ЦК України. Згідно з частиною першої даної статті, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті, у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 554/14897/15-ц зробив висновок, що виходячи з положень статті 366 ЦК України, кредитор може вимагати переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні лише після того, коли останній відмовився виконати вимоги про продаж своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від її придбання.

Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка не довела, що боржник ОСОБА_2 відмовився від виконання вимоги про продаж належної йому 10/200 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . Відсутність у позивачки можливості пред`явити ОСОБА_2 таку вимогу, не є констатацією факту пред`явлення йому цієї вимоги та факту відмови відповідача від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивачки без задоволення, то відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 01 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач (підпис) І.В.Орлов

Судді: (підпис) Т.А.Левченко

(підпис) С.Г.Хвостик