Ухвала

06 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 361/7396/18

провадження № 61-13544ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» на постанову Київського апеляційного суду

від 19 червня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулось до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за отримані послуги: централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3 603,75 грн; обслуговування внутрішньобудинкових систем за період

з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року дану справу визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 11 березня 2019 року позов Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі 3 603,75 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року в частині стягнення

з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 червня 2016 року по 01 квітня

2018 року у розмірі 128,68 грн скасовано і ухвалено в цій частині нове.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем за період

з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» на постанову Київського апеляційного суду

від 19 червня 2019 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати,

а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2019 року залишити без змін. Також зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 грн.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги: централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2018 року у розмірі

3 603,75 грн; обслуговування внутрішньобудинкових систем за період

з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 128,68 грн, що в сумі

є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921 грн * 100 = 192 100 грн), а тому справа є малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання скаржника на те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки останнім не наведено належного обґрунтування такого твердження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» на постанову Київського апеляційного суду

від 19 червня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков