ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4470/19 Справа № 214/7397/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/7397/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2019 року, яка ухвалена суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича.

Скарга мотивована тим, що вона, ОСОБА_2 , є боржником у виконавчому провадженні за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, яке набрало чинності 05 жовтня 2016 року, щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕВЕКО» (надалі - ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО») грошових коштів в сумі 2 379 000, 00 гривень.

За заявою ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист № 214/9128/14-ц від 07.11.2016 року.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, Годуновою Валентиною Геннадіївною 24.01.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, де виконавчий документ перебував на виконанні.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. 09.10.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57398327 за виконавчим листом № 214/9128/14-ц, виданим 07.11.2016 року.

Крім того, постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 09.10.2018 року та 10.10.2018 року було накладено арешт на майно боржника. Також, постановою того ж приватного виконавця від 09.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 основної винагороди у сумі 238 265,40 грн.

Завниця вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М., всупереч вимогам діючого законодавства, що регулює порядок виконання рішень судів, відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц від 07.11.2016 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, оскільки вона у місті Кривому Розі фактично не проживає з 2013 року, майно, яке їй належить на території Дніпропетровської області відсутнє.

В зв`язку з чим, просила суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича в частині прийняття виконавчого документа до виконання, відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц (2/214/1180/15) від 07.11.2016 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу протиправними; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 09.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57398327; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц (2/214/1180/15) від 07.11.2016 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та прийняти відповідне рішення, яким задовольнити її скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що копії документів надані приватним виконавцем взагалі не засвідчені ним, тому є недопустимими доказами по справі. Суд першої інстанції, на думку заявника, не взяв до уваги, те, що вона, згідно наданих нею документів, на момент винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не проживала і не була зареєстрована у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» - Костенка С.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист № 214/9128/14-ц (2/214/1180/15) на виконання рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» грошові кошти в загальному розмірі 2379000 грн.

Виконавчий лист по справі №214/9128/14-ц містить реквізити боржника, в тому числі місце реєстрації боржника ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

09.10.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц (2/214/1180/15) від 07.11.2016 року (а.с. 8).

Приватний виконавець Сивокозов О.М., в день відкриття виконавчого провадження №57398327, для перевірки місця реєстрації боржника, направив запит щодо доступу до персональних даних (вих. №1813 від 09.10.2018 року) до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 63), в якому, у відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», просив надати відомості щодо реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_2 з метою вжиття заходів примусового виконання рішення суду.

Відповідно до інформації, що міститься у довідці відділу обліку та моніторингу інформації на запит приватного виконавця щодо доступу до персональних даних (вих.№1813 від 09.10.2018 року), що надійшла на адресу приватного виконавця 30.10.2018 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 09.10.2018 року та 10.10.2018 року накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_2 та постановою від 09.10.2018 року стягнуто з боржника основну винагороду (а.с. 9,10, 11).

Згідно поштового повідомлення про отримання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 кореспонденції від приватного виконавця Сивокозова О.М., зазначено, що ОСОБА_2 отримала її 11.03.2019 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановивши, що виконавчий лист по справі №214/9128/14-ц містить реквізити боржника, в тому числі місце реєстрації боржника ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , та приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. перевірено місце реєстрації боржника та отримано відповідну довідку, в якій адреса реєстрації боржника ідентична адресі, що зазначена у виконавчому документі, що був пред`явлений до виконання, дійшов висновку про те, що під час прийняття виконавчого документу для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. дотримувався вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачеві права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац 2 частини 1 статті 19 цього Закону).

Тобто, зазначені положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права та обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як встановлено судом, виконавчий лист по справі №214/9128/14-ц містить реквізити боржника, в тому числі місце реєстрації боржника ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 4), що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, стягувач ТОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО», скористався своїм правом на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до приватного виконавця, та пред`явив виконавчий лист саме до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М., у зв`язку з чим в останнього виникли передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права та обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Оскільки, виконавчим документом було стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4), у приватного виконавця були наявні правові підстави для прийняття виконавчого документа до виконання, як такого, що подано за місцем проживання боржника на території Дніпропетровської області, що відноситься до виконавчого округу приватного виконавця Сивокозова О.М.

При цьому, приватний виконавець Сивокозов О.М., в день відкриття виконавчого провадження №57398327, для перевірки місця реєстрації боржника, направив запит щодо доступу до персональних даних (вих. №1813 від 09.10.2018 року) до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 63), в якому, у відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», просив надати відомості щодо реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_2 з метою вжиття заходів примусового виконання рішення суду.

Відповідно до інформації, що міститься у довідці відділу обліку та моніторингу інформації на запит приватного виконавця щодо доступу до персональних даних (вих.№1813 від 09.10.2018 року), що надійшла на адресу приватного виконавця 30.10.2018 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Зважаючи на те, що Державна міграційна служба України є Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо здійснення приватним виконавцем належних дій для встановлення дійсного місця проживання боржника у виконавчому провадженні та відкриття виконавчого провадження, з урахуванням місця проживання боржника ОСОБА_2 , яка зазначена у виконавчому листі та підтверджена уповноваженим державним органом.

Надані ОСОБА_2 суду докази про її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , колегія суддів приймає, як належні та допустимі, оскільки місце реєстрації проживання останньої за цією адресою з 27.10.2016 року підтверджено відповідною відміткою у паспорті громадянина України Серії НОМЕР_1 , виданого Саксаганським РВ Криворізького УМВС України в Дніпропетровській області 18 грудня 2000 року.

Натомість, наявність суперечностей у офіційних документах щодо місяця проживання боржниці ОСОБА_2 , жодним чином не може свідчити про порушення приватним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки останній здійснив всі необхідні дії для перевірки місця проживання боржниці та прийняв виконавчий лист до виконання, з урахуванням наявних у нього відомостей про місце проживання боржниці на території Дніпропетровської області.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено дій або ж бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. при прийнятті до виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц (2/214/1180/15) від 07.11.2016 року, які були б вчинені з порушеннями вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, у статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Проте боржниця - ОСОБА_2 - при зверненні до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України на дії та бездіяльність приватного виконавця та в ході розгляду вказаної скарги в суді першої та апеляційної інстанції не довела наявності порушення своїх прав рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення у цій справі.

Та обставина, що приватним виконавцем прийнято до виконання виконавчий лист не свідчить про порушення прав ОСОБА_2 - оскільки виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника в силу вимог чинного законодавства (зокрема, ч.2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення).

До того ж відповідно до положень частин п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Отже, саме на ОСОБА_2 , як боржника у виконавчому провадженні, покладено обов`язок повідомити приватного виконавця про зміну місця свого проживання, а приватний виконавець має відреагувати на таке повідомлення у відповідності з приписами Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 10 частини 4 статті 4 якого передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: