Справа № 304/1224/19
Провадження № 4-с/304/4/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

з участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянув скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пекаря І.І. та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеною скаргою, у якій просить поновити йому пропущений процесуальний строк для оскарження постанови державного виконавця ВП №52560437 від 06 травня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а також визнати неправомірними дії державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, що полягають у винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06 травня 2019 року та її скасування. Посилається на те, що 26 липня 2019 року отримав листа з відділу ДВС, з якого йому стало відомо, що постановою ДВС від 04 жовтня 2016 року ВП № 52560437 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Також зі змісту листа йому стало відомо, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06 травня 2019 року (який він не отримував) за період з 23 січня 2008 року по 23 квітня 2017 року сума заборгованості становить 42 042,44 грн., у зв`язку з чим на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено ряд постанов. У свою чергу оскаржувана постанова позбавляє його малолітніх дітей єдиного джерела для існування, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки на даний час він працює за межами України, що відповідно позбавить його родину джерела засобів до існування. Щодо строків звернення до суду зазначає, що як вбачається зі змісту супровідного листа, оскаржувана постанова була надіслана на адресу проживання його матері АДРЕСА_1 , в той час як він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний лист отримала його мати та передала йому лише 10 червня 2019 року, а тому просить поновити йому пропущений процесуальний строк для оскарження дії державного виконавця, оскільки він не був належним чином повідомлений та особисто не отримував листа.

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі та просив таку задовольнити.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 проти задоволення скарги категорично заперечила.

Державний виконавець Пекар І.І. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка скаржника, боржника та виконавця, бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного.

Так, ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 449 ЦПК України зокрема встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В пункті 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28 січня 2013 року роз`яснено, що якщо обов`язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Так, скаржник вказує, що 26 липня 2019 року він отримав листа Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, з якого дізнався про відкрите відносно нього виконавче провадження, про заборгованість зі сплати аліментів, а також винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 06 травня 2019 року.

В той же час в обґрунтуванні відносно строків звернення ним до суду з даною скаргою, зазначає, що оскаржувана постанова була надіслана на адресу: АДРЕСА_1 , тобто на адресу проживання його матері, в той час як він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак зазначає, що лист Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС отримала його мати та передала йому лише 10 червня 2019 року. Вказане також підтверджується копією супровідного листа відділу ДВС.

Разом з цим, з доданої до скарги копії довідки виконкому Т.Полянської сільської ради Перечинського району вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , а проживає в АДРЕСА_1 , тобто саме за місцем відправлення кореспонденції.

Крім того, згідно відстеження поштового відправлення з відкритого сайту «Укрпошти» за ідентифікатором № 157, що міститься на копії поштового конверту, доданого скаржником до скарги, вбачається, що відправлення прибуло до точки видачі в с. Т.Поляна ще 11 травня 2019 року.

Так, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам або доставляються кур`єром, зокрема, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено строк надсилання виконавцем копій вказаних документів учасникам виконавчого провадження, а саме такі доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже посилання скаржника на те, що він пропустив строк на звернення до суду, оскільки не був належним чином повідомлений та особисто не отримував листа спростовуються вищевикладеним, а наведені ним підстави поновлення пропущеного строку, не є поважною причиною його пропуску і не свідчать про те, що скаржник не мав можливості звернутися за захистом своїх прав у встановлені законом строки, хоча б починаючи з 10 червня 2019 року.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року, статус рішення остаточне).

В п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року, роз`яснено, що пропуск зазначених строків, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила статті 72 ЦПК. Тому скарга, подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у поновленні пропущеного процесуального строку слід відмовити, а скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржнику, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду з такою скаргою із клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження з наданням відповідних документів і доказів щодо поважності причин пропуску даного строку.

Керуючись ст. ст. 258 260, 261, 263, 431 ч. 1, 447-450 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у поновленні процесуального строку для подання ОСОБА_1 скарги на дії державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пекаря І.І. та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06 травня 2019 року відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пекаря І.І. та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06 травня 2019 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Чепурнов В. О.