Справа № 133/1173/19
Провадження № 22-ц/801/1830/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

встановив:

Не погодившись із рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року ухвалене у зазначеній справі позивач - АТ КБ «Приватбанк», через свого представника ОСОБА_2 , оскаржило його в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши апеляційну скаргу приходжу до висновку про залишення скарги без руху з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено, зокрема, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо), а також нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Пунктом 5 частини першої статті 365 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Разом з тим, в порушення вказаних норм апелянтом до апеляційної скарги додані докази - виписка по картковому рахунку, довідка про термін дії карток, які не були подані до суду першої інстанції, а відтак і не були предметом дослідження у суді, при цьому банком не обґрунтовано поважність причин неподання їх до суду першої інстанції і необхідність їх дослідження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, апелянту належить подати апеляційну скаргу, яка має відповідати вимогам частини 5 та 6 статті 356 ЦПК України підтвердивши неможливість подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин вважаю необхідним залишити апеляційну скаргу без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року у зазначеній справі - залишити без руху.

Надати АТ КБ «Приватбанк» п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, роз`яснивши, що у разі невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.