Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1899/19

номер провадження 2/695/1024/19

09 серпня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно до складу якого, серед іншого, входить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла все своє майно позивачу по справі ОСОБА_1 .

Позивач спадщину після смерті своєї баби прийняв, однак не може належним чином оформити своє право на спадщину на вказаний вище житловий будинок, так як у нього відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок і за цих підстав нотаріус, постановою від 27.03.2019 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування.

У судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача Благодатнівської сільської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 13.05.2002 року) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис №25.

Відповідно до ст.58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася в 2002 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців із дня відкриття спадщини вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Відповідно до повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 03.07.2019 року №654/01-16 після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №636. Так 03.09.2003 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої.

Таким чином вбачається, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті своєї баби у порядку визначеному діючим на час відкриття спадщини законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Нормами ст. 534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_2 , посвідченого секретарем Чапаєвської сільської ради народних депутатів Золотоніського району від 01.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №3, остання все своє майно заповідала ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося вище, нормами ст. 548 та ст. 549 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Для належного прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець вчинив дії визначені ст. 549 ЦК УРСР.

Як встановлено судом вище, позивач по справі прийняв спадщину шляхом звернення в установленому законом порядку до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Разом з тим постановою завідуючої Золотоніської районнної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. від 27.03.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Із довідки виданої виконкомом Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 02.04.2019 року за №19 вбачається, що за ОСОБА_2 обліковується житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується особовим рахунком №1349, по господарська книга №3. Рік побудови будинку 1973.

Оскільки сам будинок був побудований в 1973 році, що стверджується даними вказаної вище довідки, а також технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 за життя була власником на праві власності будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги не заперечувала, доказів на їх спростування суду не надавала.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 на все майно, на яке мала право остання, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, ЦК України, ст., ст. 529, 531, 548,

ст. 549 ЦК УРСР та ст. 10,

ст., ст. 76, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будинок з надвірними спорудами, а саме А-1 житловий будинок, а прибудова, Б літня кухня, б прибудова , В гараж, Г гараж, Д погріб, № 1,2 огорожа, №3 свердловина, 4 колодязь, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.