Справа № 445/1378/19
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"30" липня 2019 р. суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В. розглянувши заяву адвоката Скочко Івана Ярославовича, в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

30.07.2019 року адвокат Скочко І..Я, який діє в інтересах ОСОБА_1 про надання правової допомоги, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить зобов`язати ПАТ «Львівгаз» та його структурні підрозділи заборонити вчинити будь-які дії по відключенню від газорозподільної системи помешкання ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 , до набрання рішенням законної сили по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Львівгаз" про захист прав споживачів та визнання дій неправомірними.

Розглянувши заяву адвоката Скочко І.Я про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваний прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2012 року №9 (із змінами і доповненнями) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; а також інших учасників судового процесу;наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову .

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, кому належить помешкання ОСОБА_1 , від імені якої подана заява про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, прийшов до переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення позову, який буде подано у майбутньому. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відтак, приходжу до висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити адвокату Скочко Івану Ярославовичу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку ст. 354 ЦПК України.

ССуддя: М. В. Бакаїм