Справа № 461/5534/19
Провадження № 6/461/161/19
УХВАЛА

05.08.2019 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський відділ Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що 16 квітня 2019 року Галицьким районним судом м. Львова за поданням державного виконавця їй встановлено обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду. Зазначає, що в період існування кредитно-боргових відносин вона зареєструвала шлюб з громадянином Чеської Республіки та вимушена була виїхати з України. 01 серпня 2018 року влаштувалася працювати у ART VIKO HORECA s.r.o. Стверджує, що має намір сплатити суму боргу, однак обмеження у праві виїзду за межі України перешкоджає виконанню нею зобов`язань, адже у заявника немає джерел доходів в Україні за рахунок яких вона змогла б погасити заборгованість. За умови продовження роботи у ART VIKO HORECA s.r .о. в Чеській Республіці у неї буде можливість поетапно сплатити борг протягом року за рахунок заробітної плати. Просить суд скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року у справі №461/2726/19 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В судове засідання заявник, не з`явилася, подала заяву, в якій вимоги викладені в заяві підтримала, просила їх задовольнити, справу слухати за її відсутності.

Державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду скерував клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, встановив наступне.

06 серпня 2018 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено заочне рішення у цивільній справі №466/2254/18 за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу у розмірі 72 224,64 грн. за кредитним договором № 500350666 від 08 березня 2013 року.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження №57549508 з примусового виконання виконавчого листа №466/2254/18 від 28.09.2018 р. про стягнення із ОСОБА_1 в користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 72 224, 64 грн. заборгованості та 1762, 00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань за рішенням суду.

За заявою ОСОБА_1 Шевченківським районним судом м. Львова 05 липня 2019 року розстрочено виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2018 року, шляхом часткового погашення заборгованості в сумі 6018,72 грн. починаючи з 20 липня 2019 р. до 20 червня 2020 р. На виконання вказаної ухвали, ОСОБА_1 сплатила перший платіж, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17 жовтня 2017 року уклала шлюб з громадянином Чеської Республіки ОСОБА_2 01 січня 2018 року ОСОБА_1 працевлаштуватися у ART VIKO HORECA s.r.o. На підтвердження доводів заявником надано свідоцтва про шлюб, договір оренди житла у Чеській Республіці, договору про зміну трудової діяльності у Чеській Республіці.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Частина 1 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права гарантує кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання.

Дана свобода є одним з компонентів свободи пересування, яка передбачена в статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 16 вересня 1963 (ETS № 46) і включає в себе також право залишати будь-яку країну, включаючи власну.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових

осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, обмеження особи у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, який застосовується у разі ухилення боржником від виконання рішення суду.

Таким чином, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є одним із заходів примусового виконання рішення суду.

Згідно з ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до п. 4 розділу 4 Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65 (далі Порядок), інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Судом встановлено, що з метою виконання рішення суду державним виконавцем 09 листопада 2018 року накладено арешт на майно божника. Вказані обставини, встановлені ухвалою суду від 16 квітня 2019 року у справі про тимчасове обмеження у правівиїзду за межі України. Таким чином, у разі скасування заборони виїзду, права стягувача у виконавчому провадженні не будуть порушені.

Також, боржник ОСОБА_1 вживає заходи спрямовані на виконання рішення суду, оскільки звернулася із заявою про розстрочення заборгованості, сплатила черговий платіж, тобто не ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань. Окрім того, ОСОБА_1 має сім`ю та працевлаштована у Чеській Республіці. Відтак, суд вважає, що наявні підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було встановлено ухвалою суду від 16 квітня 2019 року, оскільки подальше його застосування є неспівмірним із конституційним правом на свободу громадянина вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання.

Разом з тим заявник просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року у справі №461/2726/19 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 441 ЦПК України передбачає можливість скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а не процесуального рішення, на підставі якого такийзахід застосовується.

Тому, керуючись ч. 1 ст. 5 ЦПК України, враховуючи те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, вважає за можливе застосувати спосіб захисту передбачений законом та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 263, 441 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої на адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 у справі №461/2726/19 за поданням державного виконавця.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова