ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м.Суми

Справа №592/9582/19

Номер провадження 22-ц/816/4272/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Відкрите акціонерне товариство «Сумський рафінадний завод»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумський рафінадний завод», подану через ліквідатора Мороза Валерія Васильовича,

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження, постановлену у складі судді Котенко О.А. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

21 червня 2019 року Відкрите акціонерне товариство «Сумський рафінадний завод» (далі - ВАТ «Сумський рафінадний завод») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ та витребування майна.

Свої вимоги мотивує тим, що під час проведення інвентаризації майна ліквідатору ВАТ «Сумський рафінадний завод» ОСОБА_3 стали відомі факти порушення законодавства, внаслідок чого товариство було позбавлене права власності на окремий об`єкт нерухомого майна. Рішенням Господарського суду Сумської області від 26 березня 2009 року по справі № 5/135-09 за ВАТ «Сумський рафінадний завод», крім іншого, визнано право власності на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ, яка складається з кладови ПММ літ. 86 площею 9,7 кв. м, будівлі ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутове приміщення) літ. 175 загальною площею 6060,6 кв. м, димової труби літ. 176 загальною площею 30,9 кв. м, пневмобаку літ. 201 загальною площею 18,2 кв. м і розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТЕЦ, яка була у власності позивача як об`єкт нерухомого майна, перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому, на думку позивача, будь-яких законних підстав для реєстрації спільної часткової власності не існувало. З метою захисту права власності позивач звертався з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу димової труби до ФОП ОСОБА_1 Зазначає, що північний апеляційний господарський суд в даній справі № 920/301/18 вказав, що захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Просить визнати право власності ВАТ «Сумський рафінадний завод» на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ, яка складається з кладови ПММ літ. 86 площею 9,7 кв. м, будівлі ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутове приміщення) літ. 175 загальною площею 6060,6 кв. м, димової труби літ. 176 загальною площею 30,9 кв. м, пневмобаку літ. 201 загальною площею 18,2 кв. м і розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати у ОСОБА_1 димову трубу літ. 176 загальною площею 30,9 кв. м, яка є складовою частиною ТЕЦ; витребувати у ОСОБА_2 кладову ПММ літ. 86 площею 9,7 кв. м, будівлю ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутове приміщення) літ. 175 загальною площею 6060,6 кв. м, пневмобак літ. 201 загальною площею 18,2 кв. м.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ВАТ «Сумський рафінадний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ та витребування майна у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено представнику ВАТ «Сумський рафінадний завод», що він має право звернутися з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, ВАТ «Сумський рафінадний завод» через ліквідатора Мороза В.В., подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом до фізичних осіб. При цьому, позовні вимоги ніяким чином не пов`язані зі здійсненням відповідачами підприємницької діяльності. Власниками майна, яке позивач витребовує із чужого незаконного володіння є саме фізичні особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначає, що наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як ФОП вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц). Також вважає, що відмова у відкритті провадження перешкоджає товариству у доступі до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Нестеренка А.В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ВАТ «Сумський рафінадний завод» позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки ВАТ «Сумський рафінадний завод» позов заявлено до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є фізичними особами - підприємцями. Крім того, в позові ліквідатор «Сумський рафінадний завод» Мороз В.В. посилається на справу № 920/301/18 за позовом ВАТ «Сумський рафінадний завод» до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу димової труби недійсним, яка розглядалась господарським судом Сумської області.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи ВАТ «Сумський рафінадний завод» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому ставить питання про визнання права власності ВАТ «Сумський рафінадний завод» на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ, яка складається з кладови ПММ літ. 86 площею 9,7 кв. м, будівлі ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутове приміщення) літ. 175 загальною площею 6060,6 кв. м, димової труби літ. 176 загальною площею 30,9 кв. м, пневмобаку літ. 201 загальною площею 18,2 кв. м і розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребування у ОСОБА_1 димової труби літ. 176 загальною площею 30,9 кв. м, яка є складовою частиною ТЕЦ; витребування у ОСОБА_2 кладової ПММ літ. 86 площею 9,7 кв. м, будівлю ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутове приміщення) літ. 175 загальною площею 6060,6 кв. м, пневмобак літ. 201 загальною площею 18,2 кв. м.

Тобто предметом спору в даній справі є визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 325 цього ж Кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Суб`єктом права власності є фізична особа. ЦК України не містить заборони щодо перебування у власності окремої фізичної особи нерухомого майна, в даному випадку і складових частин ТЕЦ, право власності на які оспорюється позивачем.

Отже, отримання у власність нерухомого майна не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Ст. 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані як фізичні особи - підприємці. Проте, наявність у них статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту їх державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вони виступають в такій якості у всіх правовідносинах.

У разі позбавлення відповідачів статусу підприємця вони не позбавляються набутих раніше цивільних прав і обов`язків фізичної особи, зокрема і права власності, в даному випадку на складові частини ТЕЦ.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на спірне майно зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як за фізичними особами (а. с. 15-17).

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов передчасного висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумський рафінадний завод», подану через ліквідатора Мороза Валерія Васильовича, задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2019 року в даній справі скасувати, а справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумський рафінадний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на окремий об`єкт нерухомого майна ТЕЦ та витребування майна, направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 липня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов