КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/8257/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Піхур О.В.

Унікальний № 761/20666/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Левенця Б.Б.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що в рамках кримінальної справи №13-3556 в її квартирі яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області Мельником О.В. було проведено обшук.

Під час обшуку, згідно з протоколом обшуку від 26 березня 2009 року було вилучено наступне майно позивача: пластиковий сертифікат до каблучки виданий U.S.Gemological Laboratory, технічна документація садового будинку в АДРЕСА_2 , ділянка 16 на 61 аркуші та план земельної ділянки на форматі А 2 на одному аркуші, довідка № 00-08094/2006, договір про користування електричної енергією № , договір про користування електричної енергією № 5, рахунки, товарні чеки про сплату будівельних матеріалів та про сплату виконання будівельних робіт, проектну документацію на садовий будинок в АДРЕСА_3 , довідку від садівницького товариства «ДВРЗ» № 23 від 18 березня 2009 року.

Зазначені документи не були визнані речовими доказами у кримінальній справі та зберігаються в кімнаті речових доказів.

У подальшому ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, щодо повернення проектної документації, але за проведеною перевіркою було встановлена втрата даної документації. Вказала, що без даної документації на садовий будинок, вона не може отримати правовстановлюючі документи на садовий будинок у відповідних державних органах. Отримати копію документації в проектній організації не може через утилізацію документів. 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір №116 на виконання проектних робіт та проектну документацію на садовий будинок в АДРЕСА_3 , з ТОВ «Інженерний центр «Київський Промбудпроект», згідно якого вартість документації становить 35013,00 грн., що є матеріальною шкодою.

Позивач зазначила, що неправомірними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 7 000 грн., що проявилась у душевних страждання з приводу незаконної бездіяльності працівників МВС України, що призвело до втрати документів. У зв`язку із чим вважає, що незаконними діями та бездіяльністю органу досудового слідства було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 35 013,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, 19 квітня 2019 року, подало апеляційну скаргу. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом допущено неповне з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, правовими підставами для відшкодування шкоди громадянинові, завданої незаконними рішеннями, діями чи без діяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду є ст. 1176 ЦК України та Закону Україні "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

При цьому п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону передбачає, що відшкодуванню підлягає шкода завдана громадянинові в наслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Позивачем не було доведено факт спричинення ії матеріальної та моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін які з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в рамках кримінальної справи №13-3556 у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області Мельником О.В. було проведено обшук, під час якого вилучено згідно з протоколом обшуку від 26 березня 2009 року майно позивача, а саме: пластиковий сертифікат до каблучки виданий U.S.Gemological Laboratory, технічна документація садового будинку в АДРЕСА_4 аркуші та план земельної ділянки на форматі А 2 на одному аркуші, довідка № 00-08094/2006, договір про користування електричної енергією № , договір про користування електричної енергією № 5, рахунки, товарні чеки про сплату будівельних матеріалів та про сплату виконання будівельних робіт, проектну документацію на садовий будинок в АДРЕСА_3 , довідку від садівницького товариства «ДВРЗ» № 23 від 18 березня 2009 року.

Дані речі були вилучені до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Відповідно до постанови слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 20 липня 2009 року відмовлено у визнанні речовими доказами проект на садовий будинок.

З рапорту слідчого вбачається, що проект на садовий будинок передано на зберігання до кімнати речових доказів Києво-Святошинського РВ.

За зверненням позивача було проведено службову перевірку та надано висновок від 29 листопада 2014 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що місцезнаходження речових доказів у кримінальній справі №13-3556 встановити не представилось можливим, в кімнаті зберігання речових доказів речові докази відсутні, тому встановлено факт втрати Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області речових доказів у кримінальній справі.

Відповідно листа слідчого управління Головного управління МВС України в Київській області №14/68-вх. 3769 від 16 грудня 2014 року за результатами службового розслідування наказом ГУ від 28 жовтня 2014 року №2298 старшому слідчому в ОВС ОМВ СУ ГУМВС України в Київській області підполковнику міліції Кравченку Р.А. оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, одночасно з тим, проведено перевірку, за результатами якої встановлено, факт втрати речових доказів у кримінальній справі №13-3556, розпочатої 27 липня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд першої інстанції вважав доведеними доводи позивача, та такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам зазначеної процесуальної норми.

Враховуючи те, що позивач рішення суду першої інстанції не оскаржувала, а відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів встановила, що в рамках кримінальної справи №13-3556 у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області Мельником О.В. було проведено обшук, під час якого вилучено згідно з протоколом обшуку від 26 березня 2009 року майно позивача, а саме: пластиковий сертифікат до каблучки виданий U.S.Gemological Laboratory, технічна документація садового будинку в АДРЕСА_4 аркуші та план земельної ділянки на форматі А 2 на одному аркуші, довідка № 00-08094/2006, договір про користування електричної енергією № , договір про користування електричної енергією № 5, рахунки, товарні чеки про сплату будівельних матеріалів та про сплату виконання будівельних робіт, проектну документацію на садовий будинок в АДРЕСА_3 , довідку від садівницького товариства «ДВРЗ» № 23 від 18 березня 2009 року.

Вилучені документи не були визнані речовими доказами у кримінальній справі та знаходились на зберіганні в кімнаті речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Згідно з листом Головного управління МВС України в Київський області від 16 грудня 2014 року позивача повідомлено, що за результатами службового розслідування встановлений факт втрати речових доказів у кримінальній справі № 13-3556 ( а.с. 28)

13 квітня 2017 року позивач уклала договір №116 на виконання проектних робіт та проектну документацію на належний ії садовий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 з ТОВ «Інженерний центр «Київський Промбудпроект», згідно якого вартість документації становить 35 013,00 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з нормами матеріального права та вірно застосував ст.22 ЦК України згідно з якою встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру матеріальних збитків, позивач надала суду першої інстанції лист ТОВ «Інженерний центр «Київський промбудпроект» №015 від 13 лютого 2017 року (а.с.23) та договір на виконання проектних робіт ( а.с. 24-27) .

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо правових підстав для відшкодування шкоди громадянинові, завданої незаконними рішеннями, діями чи без діяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду відповідно до ст. 1176 ЦК України та Закону Україні "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Суд першої інстанції керувався загальними нормами Цивільного Кодексу України для відшкодування збитків позивачу якими регулюються виникли правовідносини та яким захищається порушене право позивача.

У виниклих правовідносинах підстав для застосування ст. 1176 ЦК України та Закону Україні "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду не встановлено.

Вина відповідачів доведена листом слідчого управління Головного управління МВС України в Київській області №14/68-вх. 3769 від 16 грудня 2014 року згідно з яким за результатами службового розслідування наказом ГУ від 28 жовтня 2014 року №2298 старшому слідчому в ОВС ОМВ СУ ГУМВС України в Київській області оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани у зв`язку з втратою речових доказів у кримінальній справі №13-3556, розпочатої 27 липня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача матеріальних збитків в розмірі 35013,00 грн.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належіть залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській областізалишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2019 р.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

Б.Б. Левенець