ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

05 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/6210/15-ц

Провадження № 22-ц/818/4343/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Коваленко І.П.,

суддів Котелевець А.В., Сащенко І.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки такою, що припинена, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року, ухвалене суддею Шияновою Л.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки такою, що припинена.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано іпотеку житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки №PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. (реєстровий №3474) та Договору про відступлення права вимоги 10 грудня 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», посвідченого ПН Дніпропетровського МНО Бондар І.М. (реєстровий №9590), такою, що припинена.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції АТ «ОТП Банк» 24 липня 2019 року шляхом поштового відправлення звернувся до суду з апеляційною скаргою.

При вирішення питання про відкриття апеляційного провадження колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Згідно п. 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.358 ЦПК України 2017 року незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначена норма процесуального закону незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладає на суд обов`язок відмовити у відкритті провадження, оскільки зазначений строк апеляційного оскарження є граничним.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду ухвалено 27 серпня 2015 року (а.с.119). Сторони рішення суду не оскаржували. Строк на оскарження рішення суду сплив 07 вересня 2015 року - у понеділок. Апеляційна скарга АТ «ОТП Банк» подана на поштове відділення 24 липня 2019 року, тобто майже через 4 роки з дня проголошення рішення.

В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк» зазначає, що він не був залучений до участі у справі проте вказаним рішення було вирішено питання про його права та обов`язки. Зокрема зазначає, що 16 липня 2019 року на адресу Банку надійшла претензія ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в порядку ч.1 ст.216 ЦК України з вимогою протягом трьох місяців з моменту отримання претензії перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму сплачену відповідно до умов договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року за кредитним договором №ML700/1233/2008 від 23 липня 2008 року та договором іпотеки №PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року.

Підставою для компенсації грошових коштів, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визначило недійсність переданої йому вимоги за договором іпотеки № PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року, що було встановлено на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року у даній справі.

Оскільки наслідками ухвалення оскаржуваного рішення суду є недійсність вимоги за договором іпотеки №PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року, воно вплинуло на права та інтереси АТ «ОТП Банк», яке не було залучено до участі у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником його є ПАТ «ОТП «Банк», а у подальшому АТ «ОТП Банк») було укладено кредитним договір №ML700/1233/2008 та договором іпотеки №PML 700/1233/2008.

В свою чергу, 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитним договором.

Також, 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права іпотекодержателя за договором іпотеки № PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Отже, ПАТ «ОТП «Банк» передав на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всі права вимоги за вказаними кредитним та іпотечними договорами.

Оскаржуваним рішенням суду було визнано іпотеку житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки №PML 700/1233/2008 від 23 липня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. (реєстровий №3474) та Договору про відступлення права вимоги 10 грудня 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», посвідченого ПН Дніпропетровського МНО Бондар І.М. (реєстровий №9590), такою, що припинена.

Натомість недійсним Договів про відступлення права вимоги 10 грудня 2010 року судом недійсним не визнаний та питання щодо визнання його недійсним не вирішувалося.

За таких обставин посилання АТ «ОТП Банк», що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року зачіпаються їх права та інтереси безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Дані висновки суду не суперечать практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП "Голуб" проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С .А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З огляду на викладене, керуючись вимогами ч.2 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки такою, що припинена.

Керуючись ст.ст.358 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки такою, що припинена- відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді А.В. Котелевець

І.С. Сащенко