Справа № 509/4376/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Козирський Є.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 про забезпечення позову до його подання,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, в якій зазначив, що ОСОБА_2 поза волею заявника, за наявності рішення суду по справі №509/5216/13-ц про скасування правовстановлюючих документів за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості, що розташований в АДРЕСА_2 неправомірно зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: в АДРЕСА_3 . Спір щодо права власності заявника на об`єкт нерухомості, що розташований в АДРЕСА_4 , наразі АДРЕСА_5 А і до сьогодні триває в суді справа №509/4936/18.

У заявника є опасіння, що майно, у вигляді спірного житлового будинку може бути продано або знищено відповідачем поза її волею, що унеможливить в подальшому відновлення її прав.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що 28.01.2005р. за Протоколом №5 заявника було прийнято у члени до Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер». 18.03.2005 р. між заявником та ЖБК «Марін-Білдер» укладено Угоди, предметами яких за розділом 1, є виділення заявнику земельних ділянок для будівництва житлових будинків в АДРЕСА_6 1/3); АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 1/5); АДРЕСА_3 будівельний АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 (будівельний номер 3/8); АДРЕСА_10 (будівельний номер 4/5, 4/ АДРЕСА_11 ); АДРЕСА_12 (будівельний номер 4/7, 4/8).

Єдиним замовником будівництва за Угодами є ЖБК «Марін-Білдер». Тогож дня між заявником та ЖБК «Марін-Білдер» до зазначених Угод підписано Протоколои узгодження, у яких зазначений стан готовності житлових будинків при передачі члену кооперативу. В порушення укладених угод ЖБК «Марін-Білдер» не виконало прийнятих зобов`язань за шістьма угодами, укладеними із ОСОБА_1 18.03.2005р. та станом на 2006 рік спірні житлові будинки не були введені у експлуатацію та їй не передані за актом. З боку заявника зобов`язання щодо сплати пайових внесків в повній мірі виконані у передбачені Угодами строки, та сплачена остання сума пайового внеску, що підлягала сплаті після введення в експлуатацію об`єктів будівництва за умови відсутності недоліків.

Безпідставно 08.02.2012 р. (Протокол№11) заявника виключено зі складу членів ЖБК «Марін-Білджер», за відсутності доказів про невиконання чи часткове/неналежне викоання обов`язків.

Вважає, що існує ризик того, що заявлення позивачкою вимог про визнання права власності може потягти за собою вчинення правочинів по відчуженню спірного житлового будинку, що в подальшому може ускладнити чи зробити неможливим викоання рішення суду, а таких обставин, в якості забезпечення позову просить суд накласти арешт та оголосити заборону відчуження на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_4 наразі АДРЕСА_5 , загальна площа 270,4 кв.м., житлова площа 90,9 кв.м., що складається А-житловий будинок, І вимощення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсягпозовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

По даній справі заявником не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність у заявника права на звернення до суду з даною заявою, перевірити дотримання правил підсудності такої заяви.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Є.С. Козирський