Справа № 450/1760/19 Провадження № 4-с/450/10/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Пустомитівський районний суду Львівської області у складі

головуючого-судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Борський Р.М., про визнання бездіяльності незаконною,-

в с т а н о в и в :

24.05.2019 року ОСОБА_1 , як стягував у виконавчому провадженні, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Франківського ВДВС м. Львова Борського Р.М. у виконавчому провадженні № 54692215 з примусового виконання виконавчого листа № 450/1998/16-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 2800,00 грн.,120 євро та 200 доларів США. Зазначає, що державний виконавець не в повному обсязі вчиняє виконавчі дії щодо своєчасного і повного виконання вказаного виконавчого листа, зокрема останній не звертається до суду з поданням про проникнення в житло боржника з метою перевірки його майнового стану, а також не вживає заходів спрямованих на встановлення фактичного місця проживання боржника.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , та державний виконавець, будучи належним чином повідомленими про розгляд подання, не з`явилися, причини неявки не повідомили.

В силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки матеріали справи містять достатні данні, що свідчать про правовідносини сторін.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч.1 ст.448 ЦПК України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що у Франківському відділі ДВС м. Львова на виконанні перебуває виконавчий лист № 450/1998/16-к, виданий 29.05.2017 року Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 2800, 00 грн.,120 євро та 200 доларів США.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак заявник в судове засідання не з`явився, всупереч положенням вказаної статті, не надав суду доказів на підтвердження своїх вимог, клопотань щодо витребування матеріалів виконавчого провадження для дослідження їх судом, ним не заявлялось , його твердження про невжиття державним виконавцем заходів щодо примусового виконання виконавчого листа є його припущенням, а згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, та достатність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявник не довів ті обставини на які він посилається, тому скарга є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючисьст. 447- 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Борський Р.М. про визнання бездіяльності незаконною у виконавчому провадженні № 54692215, відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд та в порядку, визначеному ст.354 ЦПК України.

СуддяМ. О. Кіпчарський