ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3323/19 Справа № 210/1879/18 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

серкретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2018 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А., повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" ( надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа ППО НПГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 27 січня 2005 року працювала у відповідача. 26 березня 2017 року її повідомлено про звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, та видано трудову книжку. Посилаючись, що із відповідачем не укладала строковий трудовий договір, тому вважає звільнення незаконним. Просить суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 26 березня 2018 року №218 про звільнення ОСОБА_1 , поновити її на посаді контролера у виробництві чорних металів (бригадир) 5 розряду дільниці контролю і випробувань сировини служби технічного контролю процесів гірничого виробництва управління технічного і вхідного контролю та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 317,72 грн за кожен день вимушеного прогулу з моменту звільнення по дату ухвалення рішення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження наданих ним доказів.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не досліджено що між сторонами укладено строковий трудовий договір з 12 квітня 2016 року по 25 липня 2018 р. Тому, підстава закінчення строкового договору мала б місце лише 25 липня 2018 року, а тому, відповідач мав би звільнити позивача лише із дотриманням порядку звільнення за п.6 ст.40 КЗпП. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_3 , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною та звернулась із заявою про переривання відпустки лише для її подальшого звільнення, тобто на роботі поновлена не була.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В мотивування відзиву зазначає, що позивач була прийнята на строковий трудовий договір на період перебування основного працівника ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною, яка була перервана за її заявою 26 березня 2018 року, тому звільнення позивача відбулось відповідно до вимог КЗпП України.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та видно із записів, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 , вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 27.01.2005 року по 26.03.2018 року (а.с.5-9).

Згідно запису 40 від 11 квітня 2016 року, що міститься в трудовій книжці позивача за розпорядженням №64 від 11 квітня 2016 року вона була переведена в департамент якості, контролером по виробництву чорних металов 5 розряду. (а.с.9).

За заявою позивача від 07.04.2016 року наказом (розпорядженням) №414 від 11.04.2016 року її було переведено на посаду «контролер у виробництві чорних металів (бригадир)» служби технічного контролю процесів гірничого виробництва дільниці контролю та випробувань управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості на період відпустки ОСОБА_3 по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а.с.34,35).

Як видно із заяви ОСОБА_3 від 26 березня 2018 року вона просила перервати її відпустку по догляду до досягнення дитиною трирічного віку з 26 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям рішення про звільнення з підприємства з 26 березня 2018 року (а.с. 38).

На підставі розпорядження директора департаменту по персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №218 від 26 березня 2018 року про звільнення з підприємства, ОСОБА_1 звільнено з підприємства по закінченню строку трудового договору по п.2 ст.36 КЗпП України з 26 березня 2018 року (а.с.40).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог трудового законодавства, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, тому відсутні правові підстави для її поновлення.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі можна визнати законним і обґрунтованим.

Спір між сторонами виник з приводу дотримання вимог трудового законодавства при звільненні позивача ОСОБА_1 .

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 23 КЗпП передбачено, що трудовий договір може бути строковим. При цьому строковість даного договору не обов`язково має мати визначену дату, якщо він не визначається часом виконання певної роботи, може визначатися згідно з правилами ст. 241-1 КЗпП, навіть якщо неможливо точно визначити, тобто до моменту настання певного факту.

Пунктом 2 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, згідно зі ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

З огляду на наведене, можливо зробити висновок про те, що строкові трудові договори підлягають припиненню по закінченні строку або часом настання певної події. Так роботодавець, що бажає розірвати трудові відносини, повинен не пізніше, ніж в останній день роботи працівника за строковим договором, видати наказ про його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП (час настання певної події).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 була переведена з 12 квітня 2016 року на нове місце роботи на період відпустки ОСОБА_3 по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а.с.34,35).

Відповідач стверджує, що позивач ОСОБА_1 була переведена на період відсутності постійного працівника, то вона вважається такою, що уклала строковий трудовий договір, та правомірно звільнена у зв`язку з виходом на роботу постійного працівника ОСОБА_3 . Натомість, ОСОБА_1 в судовому засіданні колегії суддів пояснила, що до призначення пенсії їй не вистача сім місяців трудового стажу, тому жодним чином вона не мала намірів переводитися на тимчасову посаду ОСОБА_3 , без можливості повернутися на попередню посаду, після виходу на роботу останньої.

Проте, як встановлено матеріалами справи та досліджено колегією суддів, Степаненко ОСОБА_4 . не мала наміру виходити працювати після відпустки по догляду за дитиною, про що свідчить її заява подана 26 березня 2018 року про припинення відпустки та її звільнення з 26 березня 2018 року, тобто одним днем (а.с.38).

Згідно розпорядження директора департаменту по персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №217 від 26 березня 2018 року про звільнення з підприємства, ОСОБА_3 була звільнена з посади контролера по виробництву чорних металів (бригадир), дільниці контроля процесів гірничого виробництва дільниці контролю та випробувань управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості (а.с.124).

Отже, як видно з матеріалів справи, розпорядження про звільнення позивача ОСОБА_1 №218 було прийнято вже після звільнення ОСОБА_3 , яка не виходячи на роботу припинила відпустку по догляду за дитиною для звільнення з підприємства (а.с.124).

Колегія суддів приходить до переконання, що правових підстав для звільнення позивача ОСОБА_1 на час її звільнення не існувало, тому що ОСОБА_3 не вийшла на попереднє місце роботи після відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а звільнилася.

Розпорядження про звільнення ОСОБА_3 , передує звільненню ОСОБА_1 , тому колегія суддів приходить до переконання, що на час вивільнення позивача займана нею тимчасова посада на період відпустки ОСОБА_3 по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку перестала бути тимчасовою через звільнення ОСОБА_3 .

В судовому колегії суддів представник відповідача повідомила, що у зв`язку із тим, що підрозділ дільниці контроля процесів гірничого виробництва дільниці контролю та випробувань управління технічного та вхідного контролю департаменту з якості, підлягав скороченню, яке не можливо було провести через перебування ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною та тимчасово займане місце працівником ОСОБА_1 , попередня посада якої, також підлягала скороченню.

На підставі об`єктивно та усесторонньо досліджених доказів наявних в матеріалах справи, колегія суддів приходить до переконання, що звільнення позивача ОСОБА_1 за п.2 ст.36 КЗпП України проведено із порушенням законодавства про працю, тому що на час її звільнення, працівник ОСОБА_3 , яка обіймала цю посаду за її заявою була звільнена.

Тому, висновок суду першої інстанції про дотримання трудових прав ОСОБА_1 при звільненні не ґрунтуються на матеріалах справи, рішення суду на підставі положення п.п.1,3,4 ч,1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Отже, встановивши порушені права позивача ОСОБА_1 при її звільненні позивач підлягає поновленню на попередній посаді контролера у виробництві чорних металів (бригадир) 5 розряду дільниці контролю і випробувань сировини служби технічного контролю процесів гірничого виробництва управління технічного і вхідного контролю Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається судом одночасно з рішенням про поновлення на роботі.

Як видно з довідки Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про середній заробіток, середньоденна заробітна ОСОБА_1 становить 354,24 грн., розрахунок якої відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». (а.с.173).

Кількість робочих днів за період з 27 березня 2018 року по 08 серпня 2019 р. становить 341, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з ПАТ"АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь позивача ОСОБА_1 становить 120795,84 грн., виходячи з розрахунку (354,24х341).

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.15 ст.141 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору. Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави в сумі 4781,87 грн, виходячи з розрахунку за дві вимоги майнового та не майнового характеру (120795,84/100+ 1207,95 х150%+ 704,80+704,80х150% = 3019,87+1762=4781,87).

Керуючись ст.ст. 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376, ст.382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 26 березня 2018 року №218 про звільнення ОСОБА_1 . Поновити ОСОБА_1 на посаді контролера у виробництві чорних металів (бригадир) 5 розряду дільниці контролю і випробувань сировини служби технічного контролю процесів гірничого виробництва управління технічного і вхідного контролю Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 березня 2018 року по 08 серпня 2019 р. в сумі 120795,84 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в сумі 4781,87 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 09 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: