Справа № 523/2569/19
Провадження №2/523/2371/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітка І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської області (65025, м. Одеса, просп. Добровольського, 106) про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення відповідачів та вселення позивача, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів та вселення її в будинок АДРЕСА_3 , а також зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні вищевказаним домоволодінням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідачі є її родичами, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку та звільнити житлове приміщення відмовляються, змінили замки і не надають доступу до належного їй будинку, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, від отримання кореспонденції відмовились, третя особа матеріали справи отримала, про що представником до суду надано відповідні доставки спецкур`єра, при цьому у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння під АДРЕСА_3 , яке складається з 1 (одного) кам`яного житлового будинку загальною площею 89,6 кв.м., у тому числі житловою площею 47,0 кв.м., зазначеного на плані під літерою «А» та господарчих будівель та споруд, зазначених на плані під літерами «Б», «В», «Г» - сараї, І - мостіння, № 1 -2 - огорожа.

Право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2018 року, посвідченого Писаренко Євгеном Сергійовичем, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1893, (бланк серія ННІ № 172878). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер записи про право власності № 26793455, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1101, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128922917 від 25.06.2018 року.

Власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 також є ОСОБА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2018 року, посвідченого Писаренко Євгеном Сергійовичем, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1894, (бланк серія ННІ № 172879). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер записи про право власності № 26793689, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128924944 від 25.06.2018 року. Відповідно до довідки, за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані відповідачі: які вселились у будинок зі згоди колишнього власника будинку ОСОБА_6 у якості тимчасових мешканців.

Відповідачка ОСОБА_2 є тіткою позивачки, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно є чоловіком, дочкою та онукою відповідачки ОСОБА_2 .

У 2017 році відповідачі зверталися до суду з позовною заявою про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку під АДРЕСА_3 . В задоволенні позовних вимог їм було відмовлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 12 грудня 2017 року по справі № 523/8955/17, яке набрало законної сили 25 грудня 2017 року.

Незважаючи на рішення суду, відповідачі відмовляються виселятися із належного ОСОБА_1 житлового будинку та надати їй можливість вселитися в нього. Сумісне проживання з відповідачами неможливе, оскільки у неї склалися неприязні стосунки з відповідачами.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житловою площею, яка знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку (квартири), ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак, виходячи зі змісту статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 та ст. 64 ЖК України, слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч.3 ст. 116 ЖК України).

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З іншими вимогами позивачка не зверталася, жодних доказів на спростування зазначених позивачкою обставин відповідачі до суду не надали.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачі вселились у спірне житлове приміщення зі згоди колишнього власника будинку, позивач на даний час є єдиним власником житла, проте позбавлена можливості проживати, користуватися та розпоряджатися належним їй майном через перешкоди з боку відповідачів.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 у АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 ,

Виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , з будинку АДРЕСА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком АДРЕСА_3 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.07.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: