ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/43/18

провадження № 22-ц/4809/934/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Тимошенко Анастасія Анатоліївна,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представники відповідача адвокат Ларін Анатолій Сергійович, адвокат Ларіна Дарія Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тимошенко Анастасії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2019 року в складі головуючого судді Пасічника Д. І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

11.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме: будівельних матеріалів та приладдя використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, визнання за ОСОБА_2 права власності на: 1/2 частину будівельних матеріалів та приладдя використаних в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташовану по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 права власності на: 1/2 частину будівельних матеріалів та приладдя використаних в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, 3, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ; Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташовану по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.03.2047 року частково скасовано рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства, будівельних матеріалів і приладдя, які були використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 , цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича» та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 2830900 грн за 1/2 частину вартості цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича» відмовлено.

17.10.2017 року на запит адвоката надійшла відповідь Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області до якої додано постанову № 111/2017-Кдр від 01.09.2017 року справі про адміністративне правопорушення. Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5950,00 грн, який сплачено ОСОБА_2 .

Із вказаної постанови вбачається, що саме ОСОБА_2 виконав будівельно-монтажні роботи з реконструкції житлового будинку та будівництва господарських будівель ( прибудова літ. "АГ, прибудова літ. "Б1» літня кухня літ. "Г", сарай літ. "И", склад літ. "Ж", "З", очисна літ. "К", ангар літ. "Л", "ЛІ", "Л2", "ЛЗ") в домоволодінні по АДРЕСА_1 без поданого до Управління повідомлення про початок виконання зазначених робіт.

В свою чергу припис № 114/2017ю-Кдр про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.08.2017 року та лист Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 18.08.2017 року №1011-1.30/4/64 свідчить про те, що Фермерське господарство "Костенка М ОСОБА_3 І." не здійснювало будівельно-монтажні роботи з реконструкції житлового будинку та будівництва господарських будівель ( прибудова літ. "АГ, прибудова літ. "БГ, літня кухня літ. "Г", сарай літ. "Й", склад літ. "Ж", "З", очисна літ. "К", ангар літ. "Л", "ЛІ", "Л2", "ЛЗ").

ОСОБА_2 виконував будівельні роботи без дозвільних документів за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно додатку 6.4 технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 кухня літера Г побудована 1999 році, фундамент - бетон, стіни -цегла керамічна, покрівля - азбестоцементні листи, перекриття - дерево, підлога - дошки; Склад літера Ж побудований 2013 році, фундамент - бетон, стіни - сталь листова, покрівля - профільований лист; Склад літера 3 2009 побудований 2009 року, фундамент - бетон, стіни - шлакоблоки, покрівля - азбестоцементні листи, підлога - цемент; Сарай літера Й побудований 1999 році, фундамент - бетон, стіни - шлакоблоки, покрівля - азбестоцементні листи, підлога - цемент; Очисна літера К побудована 2009 році, фундамент - бетон, стіни - сталь листова, покрівля - профільований лист; Ангар літера Л побудований 2013 році, фундамент - бетон, стіни - бетонні блоки, покрівля - профільований лист, підлога - бетон; Ангар літера ЛІ побудований 2013 році, фундамент - бетон, стіни - бетонні блоки, покрівля - профільований лист, підлога - бетон; Ангар літера Л2 побудований 2014 році, фундамент - бетон, стіни - бетонні блоки, покрівля - профільований лист, підлога - бетон; Навіс літера ЛЗ побудований 2014 році. Вказані об`єкти самовільно побудовані. Так, літня кухня літера Г та сарай літера Й побудовані 1999 році, а Фермерське господарство "Костенка М.І." створено лише у 2006 році, а отже матеріали, які використані в ході будівництва вказаних об`єктів не можуть бути власністю такого господарства.

В ході будівництва складу літера 3 та очисної літера К, які побудовані у 2009 році, агарів літери Л, ЛІ, Л2, складу літера Ж для фундаменту використані бетон, шлакоблоки, азбестоцементні листи (шифер), профільований лист, сталь листова. При цьому, у Фермерського господарства "Костенка М ОСОБА_3 І." згідно рахунку 205 (Оборотні активи - Запаси) "Будівельні матеріали" 3 квартал 2014 року значилася лише балка 24 М та плити залізобетонні б/у. А серед товару придбаного 21.12.2017 року ОСОБА_4 МЛ. у ФГ " ОСОБА_2 " не значиться матеріалів використаних в ході будівництва будь якого із об`єктів, що є предметом спору. Також земельна ділянка площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташована по АДРЕСА_1 - набута ОСОБА_2 лише 25.02.2014 року, тобто вже після того, як подружжя побудувало спірні об`єкти.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Тимошенко А. А. подалаапеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Просить розділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: будівельні матеріали та приладдя використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, 3, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства; визнати за ОСОБА_2 право власності на:

Ѕ частину будівельних матеріалів та приладдя використаних в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера И, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ;

Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташовану по АДРЕСА_1 ;

за ОСОБА_1 право власності на:

Ѕ частину будівельних матеріалів та приладдя використаних в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера И, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою АДРЕСА_1 ;

Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташовану по АДРЕСА_1 .

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що житловий будинок, який визнаний спільною сумісною власністю подружжя рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2016 року, яке в цій частині залишено без змін Апеляційним судом Кіровоградської області рішенням від 16.03.2017 року придбаний позивачем та відповідачем у шлюбі.

Про вказане свідчить договір купівлі-продажу від 28.03.1997 року. Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_2 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який мав надвірні будівлі: сараї літ. "БДЖ", гараж літ. "В", погріб літ. "Г", вбиральня літ. "Е", огорожа.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який виготовлено на замовлення ОСОБА_2 літня кухня літера Г побудована 1999 року; сарай літера И побудований 1999 року. А склад під літ. Б побудований 1965 року до якого у 2009 році здійснено прибудову Б1.

Лист управління ДАБІ у Кіровоградській області від 18.08.2017 року №1011-1.30/4/64 підтверджує, що ФГ "Костенка ОСОБА_5 ." не здійснювало будівельно-монтажних робіт з реконструкції житлового будинку та будівництва господарських будівель.

ОСОБА_2 був замовником і виконавцем будівельних робіт одночасно. Постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності доводить факт, що саме ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_1 здійснив реконструкцію їх спільного будинку та господарських (надвірних) будівель.

Земельна ділянка площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства розташована по АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_2 25.02.2014 року, тобто після будівництва спірних об`єктів, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будок складений станом на 07.07.2015 року за замовленням ОСОБА_2

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідачподав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката Тимошенко А. А., які підтримали доводи апеляційної скарги, представників відповідача адвоката Ларіна А. С. та адвоката Ларіну Д. С., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Фермерське господарство "Костенка Миколи Івановича" про поділ спільного майна подружжя. Поділено спільно нажите ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжям майно, а саме: - житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 0,25 гектарів кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовану на АДРЕСА_1 ;- земельну ділянку площею 0,1567 гектарів кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1 ; - будівельні матеріали і приладдя, які були використанні в ході будівництва прибудову літера А1, прибудову літера Б1, літню кухню літера Г, сарай літера Й, склад літера Ж,З, очисна літера К, ангар літера Л, ангар літера Л1, ангар літера Л2, ангар літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 ; - цілісний майновий комплекс Фермерське господарство "Костенка Миколи Івановича".

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності, на:

- 1/2 житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0,25 гектарів кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовану на АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0,1567 гектарів кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1 ;

- 1/2 будівельних матеріалів і приладдя, які були використанні в ході будівництва прибудови літера А1, прибудови літера Б1, літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності, на:

- 1/2 житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0,25 гектарів кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовану на АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0,1567 гектарів кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1 ;

- 1/2 будівельних матеріалів і приладдя, які були використанні в ході будівництва прибудови літера А1, прибудови літера Б1, літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 2830900,00 грн. за 1/2 частину вартості цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Костенка Миколи Івановича".

Визнано за ОСОБА_2 права власності на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Костенка ОСОБА_8 ".

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на судовий збір та проведення судово-економічної експертизи в розмірі 4091,10 грн.

Знято заборону на відчуження житлового будинку із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу по справі ОСОБА_2 , накладену згідно ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2016 року скасовано в частині (а.с.19-31):

- поділу спільно нажитого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжям майно, а саме:

- земельної ділянки площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 ;

- будівельних матеріалів і приладдя, які були використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 ;

- цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича».

- визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на:

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину будівельних матеріалів і приладдя, які були використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 .

- визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на:

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину будівельних матеріалів і приладдя, які були використані в ході будівництва прибудови літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 .

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 2830900 грн. за 1/2 частину вартості цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича»;

- визнання за ОСОБА_2 право власності на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича».

В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства, будівельних матеріалів і приладдя, які були використані в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера Л1, ангару літера Л2, ангару літера Л3 за адресою АДРЕСА_1 , цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича» та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 2830900 грн. за 1/2 частину вартості цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Костенка ОСОБА_9 Івановича» - відмовлено.

Вказаними рішеннями встановлено, що між позивачем та відповідачем 26 жовтня 1990 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис №1317. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснювали поділу майна, що належало їм на праві спільної сумісної власності, оскільки не могли дійти спільної згоди щодо володіння, користування та розпорядження цим майном та можливих варіантів його поділу.

Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 1997 року ОСОБА_2 придбано житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , 25 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримав свідоцтва: про право власності № НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,25 гектарів кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та № НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,1567 гектарів кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Крім того, за тією ж адресою: по АДРЕСА_1 здійснене будівництво прибудови літера А1, прибудови літера Б1, літньої кухні літера Г, сараю 1 літера Й, складу літера Ж,З, очисної літера К, ангарів: літери Л, Л1, Л2, Л3, яке не введене в експлуатацію і не зареєстроване в установленому законом порядку на час перебування сторін у шлюбі.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок виготовленого станом 02.07.2015 року, за адресою АДРЕСА_1 , розташовані наступні об`єкти: житловий будинок 1950 року побудови, прибудова цегляна 2009 року, склад 1965 року, прибудова 2009 року, гараж 1976 року, літня кухня 1999 року, літня кухня 1990 року, сарай 1990 року, склад 2013 року, склад 2009 року, сарай 1999 року, очисна 2009 року, ангар 2013 року, ангар 2013 року, ангар 2014 року, навіс 2014 року, убиральня 1999 року, убиральня 1999 року, колодязь питний 1999 року, огорожа 1999 року, ворота 1999 року, хвіртка 1999 року, ворота 1999 року, вимощення 2009 року. Інвентаризаційна вартість будинку та надвірних будівель складає 3 595 294, 00 грн.

Житловий будинок із надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За цією ж адресою: АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка, площею 0,1567 га для ведення особистого селянського господарства.

Встановлено, що Фермерське господарство «Костенка Миколи Івановича» засноване 01.03.2015 року, і згідно п.п.1.1,1.4 Статуту ФГ засновником і головою господарства є ОСОБА_2 , членами господарства є ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 поряд з іншими членами вказаного фермерського господарства ( ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) має частку у майні фермерського господарства, а тому майновий комплекс Фермерського господарства «Костенка Миколи Івановича» не є спільним майном подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і не підлягає поділу між ними, остання має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення свого членства у фермерському господарстві.

Також встановлено і не заперечувалось учасниками справи, що постановою №111/2017-Кдр від 01.09.2017 року УДАБІ у Кіровоградській області Костенка ОСОБА_10 І. (голову ФГ " ОСОБА_2 ") притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 96 КУпАП, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок робіт з реконструкції будинку, будівництва господарських будівель по АДРЕСА_1 , підстава: протоколо, акт, припис (а.с. 232).

Відповідно припису №114/2017ю-Кдр про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, на який в обгрунтування своїх позовних вимог посилається позивач, встановлено, що голова ФГ «Костенко М.І.» ОСОБА_2 не здопустив посадових осіб органу ДАБК для перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства на території ФГ "Костенко М.І." по АДРЕСА_1 , і зобов`язано у встановлений термін допустити до вказаного об`єкту (а.с. 233).

Як вбачається з прибуткового касового ордера від 21.12.2017 року та видаткової накладної від 27.12.2017 року ОСОБА_2 придбав у ФГ Костенка М ОСОБА_3 І. будівельні матеріали (а.с.111-115).

На час придбання цих будівельних матеріалів шлюб між сторонами вже було розірвано.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю.

У статті 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно з п. п. 22, 24 Постанови вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди ? виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними (правова позиція Верховного Суду України у постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16).

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року встановлено, що спірна земельна ділянка, площею 0,1567 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 , передана для ведення особистого селянського господарства, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 відповідно до п. 5 ч.1 ст. 57 СК України, не є спільним майном подружжя, а тому поділу не підлягає, будівельні матеріали перебувають на балансі фермерського господарства, входять у його вартість, та знаходяться у його володінні, відтак не підлягають поділу між сторонами.

Позивач в даному позові в обгрунтування своїх вимог зазначила, що постановою №111/2017-Кдр від 01.09.2017 року УДАБІ у Кіровоградській області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку та будівництва господарських будівель в домоволодінні по АДРЕСА_1 , приписом №114/2017ю-Кдр про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності спростовується факт здійснення ФГ «Костенко М.І.» будівельно-монтажних робіт з реконструкції житлового будинку та будівництва господарських будівель, що, на її думку, дає підстави для визнання будівельних матеріалів та приладдя, використаних в ході будівництва літньої кухні літера Г, сараю літера Й, складу літера Ж, З, очисної літера К, ангару літера Л, ангару літера ЛІ, ангару літера Л2, ангару літера ЛЗ за адресою: АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя.

Проте зазначені нею документи не доводять факт придбання за спільні кошти подружжя цього майна - будівельних матеріалів, використаних при будівництві, не спростовують обставини, встановлені зазначеним рішенням суду у іншій справі.

Суд першої інстанції дослідив в повному обсязі обставини та докази, на які посилались сторони в обгрунтування своїх доводів і заперечень, дав їм належну оцінку, і дійшов правомірного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 не вказала, які саме будівельні матеріали та приладдя, що придбані за спільні кошти подружжя були використані для будівництва зазначених нею будівель і споруд, не надала доказів належності майна до спільної сумісної власності подружжя, а лише заперечувала висновки, викладені у рішенні Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року (а.с. 19-31) щодо відсутності підстав для визнання спірного майна, що перебуває на на балансі фермерського господарства «Костенко ОСОБА_11 » спільним майном подружжя і його поділу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції не порушено норми процесуального права і при вирушенні спору правильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з позивача в дохід держави підлягає стягненню 12750,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги, сплату якого відстрочено ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.06.2019 року до ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тимошенко Анастасії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНПП: НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_1 , в дохід держави 12750,00 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

С. А. Кіселик