Справа №295/3111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

20.08.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Ярошовець В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 9 863 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 63 коп.; збільшити розмір аліментів та стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі яка становить - 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків в прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання цієї заяви до суду.

В обгрунтування вимог зазначено, що відповідач аліменти в повному обсязі не сплачує, що є злісним ухиленням від їх сплати. Згідно довідки - розрахунку, виданої Богунським ВДВС м. Житомира № 9667 від 18.02.2019 року та на підставі розрахунку заборгованості по аліментах станом на лютий 2019 року становить 32 418 грн. 28 коп. У зв`язку з невиплатою аліментів, матеріальне становище позивача значно погіршилось, змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан дітей не має. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліментии, чим порушує права дітей.

В обгрунтування необхідності збільшення розміру аліментів позивач вказала, що з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач оплачує самостійно, електроенергія та газ потрібні для проживання дитини. Значно зросла вартість продуктів харчування, всі ці витрати позивач несе самостійно. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. Відповідач не офіційно працює будівельником та має чималі заробітки. Тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати 1000 грн. 00 коп. на утримання кожної дитини, щомісячно.

Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду не врученою адресату.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 6).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2017 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.12.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 05.08.2017 року (а.с. 7).

У статті 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Саме шляхом стягнення аліментів в примусовому порядку, в даному випадку, реалізовується право дітей на належне утримання.

Проте, як вбачається з довідки-розрахунку Богунського ВДВС м. Житомира від 18.02.2019 року №9667 за період з грудня 2016 року по лютий 2019 року відповідачем не сплачувались аліменти за рішенням суду від 14.06.2017 року та станом на лютий 2019 року заборгованість ОСОБА_1 становить 34218,28 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі №14-37цс18, яка в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

У позовній заяві ОСОБА_1 наводить розрахунок неустойки (пені), згідно якого сума заборгованості становить 9863,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованою та законною вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та виходячи із обсягу позовної вимоги суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 9863,63 грн. за період з грудня 2016 року по лютий 2019 року.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Всупереч викладеним положенням, обставини позовної вимоги щодо погіршення матеріального стану позивача та спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину, позивачем належним чином не підтверджені.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів та в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 192, 196 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за прострочення сплати аліментів згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2017 року, в сумі 9863,63 грн. за період з грудня 2016 року по лютий 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Чішман