Житомирський апеляційний суд
Справа №287/100/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №287/100/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Ковальчука М.В. в м. Олевську,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який 28.05.2015 уточнив та просив поділити майно в натурі, набуте під час шлюбу з ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні вказаним майном та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком.

08 липня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, у якій просив зупинити провадження у справі до розгляду цивільної справи №287/531/19 за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.02.2015 та державної реєстрації на спірне майно (будинок). Заяву мотивував тим, що позовні вимоги у вказаній цивільній справі ґрунтуються на тому, що протиправність рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 встановлена постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 року. Отже, вимоги скасування свідоцтва про право власності та його державну реєстрацію є похідними та обґрунтованими і мають бути розглянуті судом першочергово.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 . задоволено. Зупинено провадження у справі 287/100/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано та не доведено усіх обставин, які мають значення для даної справи, а тому вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції мотивував її тим, що вимоги по цивільній справі № 287/531/19 про скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації є похідними і у разі скасування, безпосередньо впливають на вирішення вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов до такого з порушенням норм процесуального права.

Предметом розгляду у цій справі є усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 зі сторони відповідачки.

Предметом розгляду справи за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 є скасування свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , яке видане ОСОБА_1 02 лютого 2015 року на спірне нерухоме майно та скасування державної реєстрації.

Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України (в редакції закону, що діяв до 15 грудня 2017 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати , що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому необхідно врахувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суди зобов`язано при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Із матеріалів даної справи вбачається, що провадження у справі відкрите 10 березня 2015 року, тобто справа не знаходить свого вирішення на протязі більше 4 -х років. Крім того, по даній справі вже було зупинено провадження у справі, яке тривало 2 роки 3 місяці з 14 липня 2016 року по 09 жовтня 2018 року. Провадження у справі було зупинено до розгляду цивільної справи за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним та скасування державного акту про право власності на землю.

Наведене у свою чергу свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Окрім того, зупиняючи провадження, суд не звернув уваги на те, що згідно приписів ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті передбачено тільки з підстав, встановлених п.п.1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді