РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/981/18

06 серпня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Власюка В.В., Мазурка А.А., Юзікова Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс-Костопіль", ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача № 3 ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та визнання застави такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариста з обмеженою відповідальністю «Автолюкс-Костопіль», ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Приватбанк», тратя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача № 3 ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та визнання застави такою, що припинена. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.10.2016 року між ОСОБА_3 , в особі свого уповноваженого представника ОСОБА_5 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності та ТОВ «Автолюкс-Костопіль» було укладено договір комісії №000128. На виконання умов даного договору комісії відповідач 1-ТОВ «Автолюкс-Костопіль» укладено з ним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_3 . На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №5977/16/000128 від 20.10.2016 року та інших документів ним було зареєстровано право власності на зазначений вище автомобіль. 24 липня 2017 року при нотаріальному посвідченні довіреності, згідно якої він надавав право керування зазначеним транспортним засобом своєму зятеві нотаріус повідомив, що на вказаний автомобіль зареєстроване обтяження. З витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна стало відомо, що 07.07.2008 року було зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна, обтяжувачем за яким виступає ПАТ КБ «Приватбанк», об`єктом обтяження - транспортний засіб HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_4 . Боржником згідно наведеної у даному витягу інформації спочатку виступав ОСОБА_4 , а пізніше після внесення 10.06.2013 року змін до реєстру обтяжень боржником є ОСОБА_2 . Підставою обтяження є договір застави автотранспорту №CVAHA800000086 від 27.06.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі згідно обставин викладених у позовній заяві, просить задовольнити позов.

Представники відповідача АТ КБ «Приватбанку» Мазурок А.А. та Юзіков Г.С. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Від представника ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вбачається, що 27.06.2008 року між банком та третьою особою ОСОБА_4 був укладений кредитно-заставний договір № CVAHA800000086, згідно якого було передано у заставу автомобіль марки HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 . Усупереч положенням ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» та умовам договору застави боржник відчужив майно, яке перебувало в заставі банку й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не одержавши його згоди. Позивач є не добросовісним набувачем майна, так як відбулося відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати. Згоди на продаж автомобіля банк не надавав, разом з тим звертався до суду з заявою про звернення стягнення на майно. 22.11.2011 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позов задоволено та звернуто стягнення на спірний автомобіль.

Представник відповідача ТОВ «Автолюкс-Костопіль» Власюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та подала на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 22.09.2016 року придбала у продавця автомобіля ОСОБА_7 , від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_8 автомобіль марки «Хаммер», моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. якого 14 НОМЕР_5 , уклавши договір купівлі-продажу даного автомобіля. При цьому продавець гарантував їй як покупцю, що даний автомобіль належить йому на праві власності та не перебуває у розшуку, заставі, не являється предметом спору в суді. 20 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , діючи від її імені уклав договір комісії з ТзОВ «Автолюкс-Костопіль», згідно з яким вона передала обов`язок щодо реалізації даного транспортного засобу. За період часу з 22 вересня по 17 жовтня 2016 року жодних кредитних договорів з банками не укладала і не передавала даний автомобіль у заставу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача №3 ПАТ КБ «Приватбанк» Олексюк І.Г. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, відповідно заперечення; заслухавши пояснення позивача, відповідно представників сторін, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору комісії від 20.10.2016 року №000128 комітент ( ОСОБА_3 ) передала комісіонерові (ТОВ «Автолюкс-Костопіль), який прийняв на себе обов`язки з реалізації транспортного засобу HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 20).

На виконання договору комісії №000128 від 20.10.2016 року ТОВ «Автолюкс-Костопіль» уклав з Позивачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу №5977/16/000128 від 20.10.2016 року предметом якого є автомобіль марки HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_6 , який належав ОСОБА_3 (а.с. 21).

Судом також встановлено, що 27.06.2008 року між банком та третьою особою ОСОБА_4 був укладений кредитно-заставний договір CVAHA800000086 (а.с. 157-162), згідно якого було передано в заставу автомобіль марки HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приват банк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVAHA800000086 від 27.07.20008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 . Рішення суду вступило в законну силу.

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52955619 від 25.07.2017 року вбачається, що 07.07.2008 року було зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна, обтяжувачем за яким виступає ПАТ КБ «Приватбанк», об`єктом обтяження - транспортний засіб HAMMER, моделі Н2, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_4 , боржником, згідно наведеної у даному Витягу інформації, виступав спочатку ОСОБА_4 , а після внесення змін боржником вказаний позивач ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Пунктом 5.2.16 договору , сторони визначили, що без попередньої письмової згоди банку заборонено відчуження чи іншу передачу предмета застави третій особі у власність, управління, зберігання, використання, а також не укладати інші правочини.

Усупереч положенням ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» та умовам договору застави боржник відчужив майно, яке перебувало в заставі банку й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди.

Тобто позивач не є добросовісним набувачем майна, так як відбулося відчуження рухомого майна боржника, який не мав права його відчужувати.

Згідно ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Однак, обтяження не припинено, застава внесена в реєстр обтяжень рухомого майна і при укладенні договору купівлі-продажу в нотаріуса, покупець дізнався би про наявну заборону.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Враховуючи, що борг ОСОБА_4 , складає на даний час 176205,22 доларів США, підстав для припинення застави у зв`язку з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання не має, а інших підстав суду не наведено, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання застави такою, що припинена та проведення державної реєстрації припинення застави та заборони на предмет застави не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс-Костопіль" та ОСОБА_3 моральної шкоди, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки, відносини між ними виникли з цивільно-правових відносин і згідно укладених між ними угод не було передбачено відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 141, 247,258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про заставу», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс-Костопіль", ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача № 3 ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та визнання застави такою, що припинена.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_7 .

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолюкс-Костопіль», юридична адреса: 35000, м. Костопіль, вул. Рівненська, 107, оф. 21; .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_8 .

Відповідач 3: ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; .

Третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 3: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 ; ІПН: НОМЕР_9 .

Повний текст рішення виготовлено 13 серпня 2019 року.

СуддяП. В. Олійник