Справа № 750/7921/19
Провадження № 2/750/1899/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Хамайко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

15.07.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 (далі - відповідач) такою, що втратила право користування жилим будинком АДРЕСА_1 з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України.

Позов мотивує тим, що відповідач не проживає в зазначеному будинку з січня 2010 року, при цьому не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності (далі - Будинок; а.с. 8), в якому зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 12-15).

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведених вище законодавчих положень, звертаючись до суду з цим позовом позивач повинен довести належними, допустимими та достатніми доказами не лише факт відсутності відповідача в Будинку понад один рік, але й те, що вказана відсутність обумовлена неповажними причинами саме з боку відповідача.

В якості доказу позивач надав суду лише копію акту від 09.01.2019 про непроживання відповідача в Будинку з 01.01.2010 (а.с. 11).

Втім, вказаний акт не підтверджує факт непроживання відповідача в Будинку протягом останнього часу - тобто з 10.01.2019 і по день ухвалення судом рішення, що має суттєве значення для вирішення справи, а в самому акті не вказана причина відсутності відповідача за місцем її реєстрації.

Крім того, як виливає із запису в акті, його складено зі слів позивача, що свідчить про те, що особи, які його складали, особисто не володіють інформацією про обставини, які вони відобразили в акті про непроживання відповідача.

За таких обставин, приєднаний до справи акт не є достатнім і беззаперечним доказом непроживання відповідача в Будинку без поважних причин протягом більше року.

У зв`язку з недоведенням позивачем належними, допустимими та достатніми доказами факту непроживання відповідача в Будинку без поважних причин понад один рік, відсутні законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування Будинком.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його складання через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев