ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2001/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнював, до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначив, що працював в ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 15 квітня 2008 року по 30 червня 2018 року.

З 30 березня 2018 року його було звільнено згідно з наказом №2823-к від 27 серпня 2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням адміністрацією законодавства про працю.

Згідно з повідомленням №701 від 27 червня 2018 року про нараховану суму, належну працівнику при звільненні, відповідач повинен виплатити суму 201 230,32 грн., що складається з невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2017 року по 30 червня 2018 року, грошової компенсації за всі невикористані дні соціальної відпустки та вихідної допомоги в розмірі трьох середніх заробітків.

На день звільнення розрахунок з ним не був проведений, 04 липня 2018 року йому було виплачено 7214,57 грн., 03 жовтня 2018 року йому було виплачено 15811,95 грн.

На підставі зазначеного остаточно просив стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки, та вихідну допомогу в розмірі трьох середніх заробітків в сумі 178 204,17 грн., секретній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення до суду в розмірі 163 754,69 грн., всього 341 958,86 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 138 952 гривень 04 копійок.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2018 року до 20 лютого 2019 року включно у розмірі 163 754 гривень 69 копійок, яка зазначена без відрахування податку та обов`язкових платежів і зборів, та з якої податок і збори підлягають відрахуванню при сплаті.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність спору щодо здійснення розрахунку при звільненні, відсутність порушення строку розрахунку, непред`явлення позивачем вимог про розрахунок при звільненні, просить скасувати рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 163754,69 грн. та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що звертався щодо виплати заробітної плати, повідомлення про нараховану суму, трудова книжка були надані йому 27 червня 2018 року, посилання відповідача на відсутність відповідальності за несвоєчасну виплату заробітної плати є безпідставним.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується ПАТ «Запоріжжяобленерго» в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 163754,69 грн., в іншій частині рішення не оскаржується та не переглядається.

Положеннями ч.1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного для після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 11 червня 2018 року по 30 червня 2018 року перебував у відпустці, звільнення позивача з роботи 30 червня 2018 року на підставі наказу № 2823-к від 27 червня 2018 року було здійснено роботодавцем в останній день перебування його у відпустці (а.с. 6 зворот, 44).

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що день звільнення 30 червня 2018 року на момент отримання трудової книжки позивачем підприємством було проведено повний розрахунок з працівником.

Судом встановлено, на момент розгляду справи в суді заборгованість перед позивачем по заробітній платі не була сплачена.

Зважаючи на те, що у день звільнення позивач не працював, відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, сума заборгованості мала бути виплачена роботодавцем не пізніше наступного для після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Зазначені обставини судом першої інстанції не були враховані та не було встановлено коли позивач вперше після звільнення звернувся до роботодавця з вимогою про розрахунок, а тому визначення судом затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01 липня 2018 року не є вірним.

Колегія суддів дійшла висновку, що вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі позивачем було пред`явлено відповідачеві вперше саме шляхом звернення до суду з даним позовом, а тому строк затримки розрахунку при звільненні належить обраховувати з 19 вересня 2018 року (день звернення до суду з даним позовом) і по 20 лютого 2019 року, як було визначено в позовній заяві позивачем.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у справі №742/845/17.

Згідно з нормами тривалості робочого часу, визначених розрахунками Міністерства соціальної політики України, в період з 19 вересня 2018 року по 20 лютого 2019 року кількість робочих днів становила 107 днів.

Відповідно до розрахунків позивача його середньоденний заробіток становить 1004,63 грн. Відповідачем розмір середньоденного заробітку не заперечувався (а.с. 40 зворот, 53).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить 107 495,41 грн., яка обчислена шляхом множення кількості робочих днів - 107 на суму середньоденного заробітку позивача - 1004,63 грн., та підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі зазначеного, рішення суду першої інстанції згідно з п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шляхом зменшення вказаної суми з 163 754,69 грн. до 107 495,63 грн.

Згідно з ч.ч.1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового забору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України компенсація відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2464,47 грн. підлягає стягненню в дохід держави, ПАТ «Запоріжжяобленерго» має право на компенсацію за рахунок держави суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 843,89 грн.

Таким чином, з ПАТ «Запоріжжяобленерго» підлягає стягнення судовий збір на користь держави в розмірі 1620,58 грн. (2464,47 грн. - 843,89 грн.).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року у цій справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині вирішення питання про стягнення судового збору змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 вересня 2018 року по 20 лютого 2019 року в сумі 107 495,41 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь держави судовий збір в розмірі 1620,58 грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді: