Провадження № 2/344/730/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: Стефанець Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі "Позивач") звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 ( надалі "Відповідач") про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 39 132, 44 грн. за кредитним договором № б/н 01.11.2012 року, яка складається з:

-20527,83 грн. - тіло кредиту,

-3158, 74 грн. - відсотки за користування кредитом,

-13 106, 23 грн. - заборгованість за пенею,

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі :

500,00 грн.- штраф (фіксована частина),

1839, 64 грн. - штраф (процентна складова).

Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити у їх задоволенні.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача покликалася на те, що кредитна заборгованість виникла внаслідок списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який вчинив щодо Відповідача у справі злочинні дії, що підтверджується ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.12.2018 року у кримінальному провадженні №0000220 від 18.01.2017 року. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою. Не зважаючи на повідомлення ОСОБА_1 про викрадення банківської платіжної картки на той факт, що саме позивачем встановлено особу, яка здійснила цю крадіжку, Позивач продовжував нараховувати відсотки та штрафні санкції по кредиту, що, на думку Відповідача, є незаконним.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "ПриватБанку" від 01 листопада 2012 року ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до кредитного договору б/н від 01.11.2012 року ОСОБА_1 повинна була отримати кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві, про що свідчать копії Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи (а.с.7-23) .

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Відповідно до п.2.1.1.12.2 Договору Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами банку", з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України.

Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України).

Посилаючись на невиконання Відповідачем зобов`язань за кредитним договором, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Заперечуючи проти позову, Відповідач покликалася на те, що нею не було отримано кредитних коштів, якими вона, відповідно, не користувалася, оскільки банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 та пін-код до вищевказаної БПК було викрадено у неї, про що вона повідомила правоохоронні органи.

Так, на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2019 року про витребування з Івано-Франківської місцевої прокуратури для огляду матеріалів кримінального провадження №0000220 від 18.01.2017 року, Івано-Франківською місцевою прокуратурою направлено завірені копії матеріалів наглядового провадження №0000220 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України.

Як встановлено Судом зі змісту обвинувального акту у наглядовому провадженні №0000220, ОСОБА_2 повідомлено, про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 185 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що в серпні 2016 року ОСОБА_2 , перебуваючи в центральній частині м. Івано-Франківська, поблизу універмагу «Прикарпаття» при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах здобув банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 та пін-код до вищевказаної БПК. 23.08.2016 року використовуючи здобуту попередньо БПК № НОМЕР_1 , а також дані, отримані в ході несанкціонованого доступу до облікового запису інтернет-банкінгу «Приват-24», що належить ОСОБА_1 про стан карткового рахунку № НОМЕР_1 , зняв з вищевказаного рахунку за допомогою банкомату АТ «Кредобанк» грошові кошти в сумі 150 грн., які використав на власні потреби.

24.08.2016 року , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи, здобуту попередньо БПК № НОМЕР_1 , а також дані, отримані в ході несанкціонованого доступу до облікового запису інтернет-банкінгу «Приват-24», що належить ОСОБА_1 , про стан карткового рахунку НОМЕР_3 зняв за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» серія № НОМЕР_2 з вищевказаного рахунку, в якості «Миттєвої розстрочки» грошові кошти в сумі 8 000 грн., які використав на власні потреби, тобто своїми діями ОСОБА_2 завдав потерпілій ОСОБА_1 збитків на загальну суму 8150 грн.

Відтак, фактично Судом встановлено, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 виникла внаслідок списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який вчинив щодо Відповідача у справі злочинні дії, що підтверджується ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000220 від 18.01.2017 року.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 було визнано потерпілою.

Як зазначив Верховний Суд Постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц, користувач карти не може нести відповідальності за вчинення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичної участі користувача або електронної ідентифікації платіжний засіб і його власника, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, що дозволяє ініціювати платіжні операції.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового аоо неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не ВИКОНУвалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати операції.

При цьому, незважаючи на повідомлення ОСОБА_1 про викрадення банківської платіжної картки та на той факт, що саме Позивачем встановлено особу, яка здійснила цю крадіжку, Позивач продовжував нараховувати відсотки та штрафні санкції по кредиту.

В той же час, в матеріалах справи містяться належні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 фактично не скористалася кредитними коштами, а тому вона не може нести відповідальність у спірних правовідносинах у вигляді стягнення з неї на користь Позивача заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.11.2012 року , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2019 року.

Суддя Домбровська Г.В.