Справа № 158/250/19
Провадження № 2/0158/204/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Скрипчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 25.12.1961 року по 22.08.2008 року працював на різних посадах у Ківерцівському ордена Леніна лісгоспзагу. 09 лютого 1999 року, перебуваючи на роботі водія лісовозного автомобіля у Ківерцівському лісгосп, правонаступником якого є державне підприємство «Ківерцівське лісове господарство отримав травму.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився із ним під час виконання трудових обов`язків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 «Причини нещасного випадку»: «прохід в непризначеному для цього місці, неуважність і необережність потерпілого при переміщенні, порушення вимог інструкції з ОП № 48, а також незадовільний технічний стан території, лоток не закритий та неогороджений».

Внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоров`я у вигляді розкольчатого перелому правого надколінника.

28.03.2014 року висновком Луцької міжрайонної МСЕК йому вперше було встановлено ступінь втрати професійної працездатності, визнано інвалідом III групи з визначенням 15 % втрати працездатності довічно.

Посилаючись на те, що трудовим каліцтвом йому завдано моральну шкоду, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Відсотки втрати працездатності, які встановлені йому довічно, підтверджують неможливість відновлення попереднього стану здоров`я, просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я трудовим каліцтвом у розмірі 70 000 гривень.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Скрипчук О.П. позов не визнала, не заперечила факту отримання ОСОБА_3 09.02.1999 року трудового каліцтва, однак посилаючись на те, що трудове каліцтво виникло не з вини Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство», сума завданої моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. позивачем та його представником є необґрунтованою, просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд проходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.1999 року під час виконання трудових обов`язків у Ківерцівському держлісгоспі (правонаступником якого є ДП «Ківерцівське лісове господарство») трапився нещасний випадок, в результаті якого позивач ОСОБА_3 отримав травму - розкольчатий перелом надколінника. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився із позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, Ківерцівським держлісгоспом було складено акт за формою Н - 1 про нещасний випадок на виробництві від 11.02.1999 року. Причиною отримання травми стало прохід в непризначеному для цього місці, неуважність і необережність при переміщенні, невиконання вимог інструкції з ОП № 48, незадовільний технічний стан території. Лоток не закритий і неогороджений (а.с. 3).

28.03.2014 року висновком Луцької міжрайонної МСЕК ОСОБА_3 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у вигляді 15 % втрати працездатності довічно (а.с. 8).

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що нещасний випадок на виробництві стався не з вини відповідача, а через допущення порушення вимог інструкції з ОП № 48, його неуважність і необережність, проходження у невстановленому для цього місці, оскільки у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення таких умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України ,,Про охорону праці, відповідно до якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 цього Кодексу шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 173-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 12 Закону України ,,Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року, відшкодування моральної шкоди проводиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілим, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодовувати моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) передбачено також ст. 1016 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, а саме факт отримання позивачем виробничої травми, в результаті якої останній зазнав фізичного болю і душевних страждань, та яка призвела до втрати 15 відсотків професійної працездатності, необхідність постійного лікування, що позбавляє його можливості нормально працювати і потребує додаткових зусиль для організації свого життя, беручи до уваги те, нещасний випадок трапився внаслідок порушення також і позивачем вимог інструкції з охорони праці № 48, його неуважність та необережність, а також те, що розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має відповідати глибині та силі страждань, які зазнав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, враховуючи вищенаведені обставини справи, наявність частково вини самого позивача у настанні нещасного випадку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» в користь ОСОБА_3 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги.

Таким чином, судовий збір, у відповідності до ч. 1, п. п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 768, 40 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12 ЗУ «Про охорону праці», ст. ст. 153 п. 2, 173-1, 237-1 КЗпП України, ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», керуючись 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути із Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» на користь ОСОБА_3 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

Стягнути із Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , 1943 року народження, АДРЕСА_1 , ІНПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Ківерцівське лісове господарство», , м. Ківерці вул. Кузнецова, 4 Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст рішення складений 07.08.2019 року