РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/415/18

Провадження № 22-ц/4815/661/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ПАТ "Дельта Банк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П., повний текст рішення суду виготовлено 22 березня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 08 червня 2012 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено договір про надання банківських послуг № SAMDN0405 та видано йому платіжну картку Кредитка "Універсальна" № НОМЕР_1 .

16.05.2016 року договір про надання банківських послуг № SAMDN0405 розірвано, платіжна картка Кредитка "Універсальна" № НОМЕР_1 та всі технічні рахунки необхідні для роботи картки були закриті шляхом подання онлайн заявки на закриття картки та поточного рахунку засобами програмно-технічного комплексу "клієнт-Інтернет-банк" в Приват24.

Розірвання договору про надання банківських послуг № SAMDN0405, закриття поточного рахунку та закриття платіжної картки Кредитка "Універсальна" № НОМЕР_1 підтверджується довідкою, виданою головним бухгалтером АТ КБ "ПриватБанк", випискою з рахунку про переказ коштів ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк", суми боргу станом на 16.05.2016 року, скріну з програмно-технічного комплексу Приват24.

Станом на 16.05.2016-01.06.2016 року на рахунку закритої платіжної картки № НОМЕР_1 у програмно-технічному комплексі Приват24 була відсутня будь яка заборгованість позивача перед ПриватБанком по причині розірвання договору, що було наслідком погашення заборгованості по кредитному ліміту платіжної картки у повному обсязі (додаток 2 виписка з рахунку). Платіжна картка КРЕДИТКА "Універсальна" № НОМЕР_1 навіть зникла у позивача з онлайн акаунту програмно-технічного комплексу Приват24.

Через приблизно три місяці (11.08.2016 р.), з дати розірвання договору про надання банківських послуг, закриття поточних рахунків платіжна картка № НОМЕР_1 знову з`явилася у позивача в онлайн акаунті програмно-технічного комплексу Приват24 і по ній почав нараховуватися незрозумілий борг (додаток 2 виписка з рахунку). На день написання позову борг складає 21913,42 грн.

При зверненні позивача до служби підтримки клієнтів ПриватБанку йому повідомили, що нібито борги по карті відсутні, але позивач 11.03.2016 року уклав договір "Оплата частинами" і Банк нараховує борги по цьому договору на закриті поточні рахунки та на закриту платіжну картку.

Він ніколи не укладав ніяких договорів "Оплата частинами" і тому попросив у службі підтримки надати вищезазначений договір для ознайомлення, на що отримав відмову.

По факту службового підроблення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, за ухвалою слідчого судді відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР та по вказаному факту злочину здійснюється досудове розслідування.

Будь яких нових договорів, у відповідності до положень ст.1054 ЦК України, між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" у письмовому вигляді не укладалось, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Вказане відповідає ч. 4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" де зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Відповідач не мав права відновлювати в односторонньому порядку розірваний 16.05.2016 року договір про надання банківських послуг та відновлювати закриті поточні рахунки та закриту платіжну картку "Універсальна" № НОМЕР_1 термін дії якої сплинув в 2016 році.

Просив суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнати відновлення в односторонньому порядку відповідачем чинності розірваного 16.05.2016 року договору про надання банківських послуг № SAMDN0405, відновлення поточних рахунків та електронного платіжного засобу картки кредитка "Універсальна" № НОМЕР_1 , термін дії якої закінчився в 2016 році нікчемним; з метою захисту прав споживача визнати нараховані на електронний платіжний засіб картку кредитка "Універсальна" № НОМЕР_1 відповідачем позивачу грошові зобов`язання незаконними, зобов`язати відповідача повернути на рахунки позивача всі безпідставно стягнуті грошові кошти за надуманою та неіснуючою кредитною заборгованістю починаючи з моменту стягнення і до дня прийняття рішення в цій справі по суті.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів задоволено частково.

Визнано відновлення в односторонньому порядку відповідачем чинності, розірваного 16.05.2016 року договору про надання банківських послуг №SAMDN0405, відновлення поточного рахунку та електронного платіжного засобу картки КРЕДИТКА "Універсальна" № НОМЕР_1 незаконним.

Визнано нараховані на електронний платіжний засіб картку КРЕДИТКА "Універсальна" № НОМЕР_1 відповідачем ОСОБА_1 грошові зобов`язання незаконними.

У решті позовних вимог відмовлено

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що на день закриття кредитної картки у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк", а відновлення банком в односторонньому порядку чинності розірваного 16.05.2016 року договору про надання банківських послуг, відновлення поточного рахунку та електронного платіжного засобу є незаконним.

01 квітня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу на рішення суду, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення суду.

Вказує, що 11.03.2016 року за сервісом "Миттєва рострочка" на картрахунок була зарахована сума 7892,22 грн, погашення мало відбуватися шляхом сплати 12 платежів до 11.03.2017 року.

При бажанні закрити рахунок клієнту необхідно було здійснити повне погашення за розстрочкою, проте цього здійснено не було.

11.06.2016 року списався щомісячний платіж, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що в силу п. 2.5.4.12 "Умов та правил" не дало можливості банку закрити рахунок.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що доказів надання кредитних коштів, після закриття рахунку, підтверджених відповідними первинними бухгалтерськими документами, відповідачем не надано.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка визнається не поважною. Вона не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 08 червня 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої було відкрито кредитний рахунок та видано йому кредитну картку № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема роздруківок з сайту Приват24, виписки по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , а також довідки головного бухгалтера ПАТ КБ "ПриватБанк" від 16.05.2016 року № 160516/618, 16 травня 2016 року ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості по картці, у розмірі 12 571,27 грн та закрив кредитний рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 7 зворот, 14, 15, 64, 65).

Згідно зі частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Водночас приписами частини другої статті 11 ЦК України закріплено виникнення зобов`язань на підставі, зокрема, договорів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення вищевказаних положень чинного законодавства ПАТ КБ "ПриватБанк" після закриття кредитного рахунку далі проводило нарахування заборгованості по картці.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" вказувало, що 11.03.2016 року ОСОБА_1 було оформлено "Миттєву Розстрочку" в сумі 7892,22 грн, а тому банком щомісячно здійснювалося списання з карти коштів на погашення вказаної суми боргу.

З інформації по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 дійсно вбачається внесення 11.03.2016 року депозиту на картку у розмірі 7892,22 грн, проте позивачем доведено, а відповідачем не спростовано того, що станом на дату закриття картки 16.05.2016 року ОСОБА_1 було повністю погашено кредитну заборгованість у розмірі 12571,27 грн.

Таким чином, відновлення ПАТ КБ "ПриватБанк" чинності кредитного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , за відсутності його на те згоди, є незаконним.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011, зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору, обмежуючи його критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови суду виготовлено 08 серпня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук