Справа № 462/2478/19 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2041/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2019р., постановлену під головуванням судді Румілової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про визнання недійсною заборгованості за комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

в квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про визнання недійсною заборгованості за комунальні послуги.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням 10 строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме подання документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 768,40 грн..

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про захист прав споживачів".

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 червня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2019р., призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 ухвалою від 19 квітня 2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що така не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не додано документи про сплату судового збору відповідно до заявлених вимог. Крім того, з огляду на предмет позову на позивача не поширюються положення ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Таким чином, ОСОБА_1 мав сплатити за подання позовної заяви судовий збір в сумі 768,40 грн..

Оскільки ОСОБА_1 не було сплачено судового збору, суд відповідно ухвалою від 20 травня 2019 року визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви на час звернення з позовом ОСОБА_1 були визначені ст. 175 ЦПК України.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що якщо позовна заява подається особою звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентовано Законом України "Про судовий збір".

Пільги при сплаті судового збору визначені ст. 5 вказаного Закону. Зазначеною нормою не передбачено пільг для сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів. Проте, в Законі України "Про захист прав споживачів" не зазначено, що перелік пільг, визначений ст. 5 є вичерпним.

Водночас ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Верховний Суд, проаналізувавши норми Законів "Про судовий збір" та "Про захист прав споживачів", дійшов висновку, що сама по собі відсутність категорії споживачів у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що вони не мають такої пільги, оскільки її встановлено спеціальним щодо споживачів Законом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист пав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Згідно ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 вищезгаданого Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

7) ціну продукції визначено неналежним чином.

У відповідності до п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач зазначає про неправильне нарахування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки при нарахуванні були порушені відповідні вимоги закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції неправильно витлумачив вказані вище норми та безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, посилаючись на те, що на позивача не поширюється положення ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживача", та в подальшому її повернув.

Відповідно, ухвала Залізничного районного суду міста Львова від 20 травня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи за позовною заявою ОСОБА_1 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 20 травня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.07.2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді:

Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета