Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 199/8078/16-ц

провадження № 61-30049св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова Кристина Олександрівна,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року у складі судді Демченко Е. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_3 на 4/9 частин квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63, 9 кв.м, житловою площею 38, 0 кв. м. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Апеляційний суд виходив з того, що заявник у визначений законом строк не усунув недоліки апеляційної скарги, відтак вона відповідно до статей 121, 297 ЦПК України вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що до апеляційного суду одночасно з апеляційною скаргою було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з незадовільним майновим станом.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених в ній недоліків, а саме подачі скарги у новій редакції та сплати судового збору у розмірі 145 грн.

Проте після усунення недоліків касаційної скарги апеляційний суд повторно залишив її без руху, зобов`язавши здійснити сплату судового збору у повному обсязі, не зважаючи на його тяжкий майновий стан. Зазначена вимога апеляційного суду позбавила його права на звернення до суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року справу № 199/8078/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що 29 липня 2017 року ОСОБА_1 подав до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2017 року у цій справі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року заявнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2017 року та відмолено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для подання апеляційної скарги в новій редакції та сплати судового збору у розмірі 2 145, 00 грн.

21 серпня 2017 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області на виконання вимог ухвали від 08 серпня 2017 року надійшла уточнена апеляційна скарга. Також заявником було сплачено судовий збір у розмірі 145 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повторно залишено без руху для доплати судового збору у розмірі 2 000 грн.

07 вересня 2017 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області із клопотанням про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з незадовільним майновим станом.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у відстроченні сплати судового збору у зв`язку з тим, що ним не надано належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору у визначеному розмірі, а також продовжено строк для виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської областвід 22 серпня 2017 року.

26 вересня та 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав клопотання, в яких зазначив, що визначений судом розмір судового збору, який підлягає сплаті за звернення з апеляційною скаргою, перевищує рівень його пенсійного забезпечення та унеможливлює його звернення до суду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 121 ЦПК України 2004 року у разі, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали - 18 жовтня 2017 року, вимоги ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року та 08 вересня 2017 року заявник не виконав, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 неподаною та повернення її заявнику.

Апеляційний суд неодноразово розглядав клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору, зазначаючи про недостатність доказів на підтвердження тяжкого майнового стану та недоведеність заявником неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Разом з тим, заявник не відреагував на зазначене та не надав суду належні докази на підтвердження тяжкого фінансового становища.

Право ОСОБА_1 на апеляційний перегляд справи судом не порушено, оскільки заявник після повернення апеляційної скарги не був позбавлений права звернутися до апеляційного суду з апеляційною скаргою повторно, заявивши клопотання про відстрочення сплати судового збору з належним його обґрунтуванням.

Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом при повторному залишенні апеляційної скарги без руху було збільшено розмір судового збору, який підлягає сплаті заявником, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених в ній недоліків, а саме подачі скарги у новій редакції та сплати судового збору у розмірі 2 145 грн. Після сплати заявником судового збору у розмірі 145 грн апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху для доплати 2 000 грн судового збору.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук