Справа № 573/486/19
Номер провадження 2/573/180/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

05 березня 2019 року ОСОБА_1 здала на пошту позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в якій позивач вказує, що їх донька ОСОБА_3 , 2001 року народження, навчається у Михайлівській філії ДАПОЗ «Волгоградський медичний коледж».

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2000 грн.

У судове засіданні ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 51, 60).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просить стягнути з нього аліменти в розмірі 900 грн., оскільки він є пенсіонером, має дружину і сина, які перебувають на його утриманні (а. с. 54, 55, 61).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5).

З довідки Михайлівського філіалу ДАПОЗ «Волгоградський медичний коледж» від 28 травня 2019 року №894 вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою другого курсу вказаного навчального закладу та навчається на бюджетній основі за спеціальністю «сестринська справа». Форма навчання - очна, термін закінчення коледжу 30 червня 2021 року (а. с. 28).

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 29).

З 2011 року відповідач є пенсіонером, у зв`язку з чим отримує пенсію (а. с. 58, 59). 27 квітня 2007 року останній одружився з ОСОБА_4 , від шлюбу має сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 56, 57).

Між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення спільної повнолітньої дитини.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що повнолітня дочка сторін навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з батька аліментів на утримання дочки на період навчання.

У той же час, враховуючи обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 900 грн. відповідатимуть потребам ОСОБА_3 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти в сумі 900 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам (45%) слід стягнути 345 грн. 78 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 900 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 05 березня 2019 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 345 грн. 78 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -