ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за вартість частки в спільному майні,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за вартість частки в спільному майні. Просила стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 154 000 грн., в якості компенсації вартості 1/2 частини автомобіля та припинити її право спільної сумісної власності на автомобіль (а.с.3-5).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення компенсації за вартість частки в спільному майні - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля марки - Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в розмірі 148 010,80 грн. Припинено право спільною сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль марки - Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 . В решті позову - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.41-43).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля марки - Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в розмірі 148 010,80 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, згідно якого стягнути з нього на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля марки - Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що він сплатив 6 000 доларів США позивачу в якості компенсації її частки в праві спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль. Також, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача, зокрема посилання на умови договору-купівлі продажу спірного автомобіля від 09.11.2016 року, згідно якого спірний автомобіль було продано за 20000 грн. Вважає, що наданий, на підтвердження середньої вартості аналогічного автомобіля, витяг з інтернет сайту не є належним та достатнім доказом для визначення вартості автомобіля, оскільки здійснюється без урахування технічного стану конкретного автомобіля. До апеляційного суду додав звіт про оцінку транспортного засобу № 190419-2 складений оцінювачем ОСОБА_3 від 19 квітня 2019 року (а.с.50-51).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі з 27 квітня 2012 року перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 15 листопада 2016 року.

25 травня 2013 року за відповідачем було зареєстровано транспортний засіб Hyundai I30, 2013 року випуску, з об`ємом бензинового двигуна 1,396 л., як такий, що привезений з-за кордону по вантажній митній декларації.

Факт придбання автомобіля Hyundai I30, 2013 року випуску, сторонами у шлюбі, визнається відповідачем.

Відповідно до наданого позивачем витягу з інтернет ресурсу auto.ria.com, середньо ринкова вартість автомобіля Hyundai I30, 2013 року випуску, з бензиновим двигуном складає 296 021,60 грн.

09 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_1 продав автомобіль Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 за 20 000 грн. Відповідно до копії договору, наданої відповідачем, транспортний засіб перебуває у справному технічному стані.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи вартість 1/2 частини автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що майно є набутим сторонами у шлюбі, яке відчужено відповідачем без відома та згоди позивача. Визначаючи вартість автомобіля, судом першої інстанції взято до уваги розрахунок середньої ринкової ціни автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.. 60, 69 СК України, ч.3 ст.. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

За ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст.372 ЦК України).

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль марки Hyundai I30, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_1 придбано сторонами під час перебування у шлюбі, тому він є спільним майном подружжя та погоджується з визначеною вартістю компенсації спірного автомобіля у розмірі 148 010,80 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо доведення позивачем вартості транспортного засобу, апеляційний суд враховує вимоги, що пред`являються до доказів, визначені ст. 77 - 80 ЦПК України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно наданого відповідачем звіту про оцінку транспортного засобу № 190419-2 від 19 квітня 2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , ринкова вартість спірного автомобіля становить 178 516,80 грн.

Однак, вказаний звіт був проведений на підставі договору про проведення незалежної оцінки 190419-2 від 19 квітня 2019 року укладеного між оцінювачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який не є учасником справи, а отже не мав права подавати до суду вказаний звіт.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не приймає до уваги даний звіт, оскільки він не є належним та допустимим доказом.

Доводи відповідача щодо сплати позивачу компенсації її частки в праві спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього факту не надано.

Посилання апелянта, на те, що наданий, на підтвердження середньої вартості аналогічного автомобіля, витяг з інтернет сайту не є належним та достатнім доказом для визначення вартості автомобіля, колегією судді до уваги не приймається, оскільки відповідач на спростування зазначеної позивачем ринкової вартості автомобіля власних доказів не надав, як і не надав доказів технічного стану автомобіля на момент його продажу.

Посилання апелянта на те, що відповідно до умов договору-купівлі продажу спірного автомобіля від 09 листопада 2016 року, згідно якого спірний автомобіль було продано за 20 000 грн., а тому вартість компенсації яка підлягає стягненню з нього на користь позивача складає 10 000 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спірний автомобіль був відчужений відповідачем без відома та згоди позивача.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване судове рішення є таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: