г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2026/17
Номер провадження 2-п/213/7/19
У Х В А Л А

про перегляд заочного рішення

20 серпня 2019 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретар судового засідання Ладухіна І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мірошниченко М.В. про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача адвокат Мірошниченко М.В. 06.06.2019 звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просить поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви, скасувати заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2017 у цивільній справі № 213/2026/17 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду в порядку загального провадження, посилаючись на те, що про існування рішення відповідач дізнався, коли державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС була направлена постанова за місцем роботи відповідача про примусове виконання рішення суд, і у травні 2019 року із його заробітної плати почали відраховувати кошти. Вже після цього, а саме 28 травня 2019 року він отримав копію рішення в суді за письмовою заявою та ознайомився з ним.

Жодної судової повістки відповідачем або іншими особами, де він зареєстрований, отримано не було, тому відповідач не знав і не міг знати про день, час та місце розгляду справи.

Просила врахувати, що якщо в матеріалах справи й є розписка про вручення повістки, то підпису відповідача в ній немає і не може бути, оскільки відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11 січня 1988 року, ніяких повідомлень на цю адресу з поштового відділення про необхідність отримання кореспонденції до нього не надходило.

В зв`язку з неотриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток, він був позбавлений можливості приймати участь у справі, подати до суду свої заперечення проти позову та користуватися іншими правами, передбаченими ст.43, 49 ЦПК України.

Представник відповідача зазначила, що ані в позові, ані у заочному рішенні суду не вказано, з якого часу відповідач не виконував свої зобов`язання за договором, який строк дії картки. Крім того, копія долученої до позову заяви про отримання кредиту не містить розбірливої інформації, доказів ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання кредитних послуг, тарифами, на які посилається позивач, та на підставі яких нарахована заборгованість за кредитним договором, позивачем не надано, а долучені до позову копії відповідних документів не містять підпису відповідача, а тому відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не вважаються складовою частиною договору.

Як зазначив представник відповідача, вирішуючи питання про розмір заборгованості, суд не мав можливості врахувати ті обставини, коли і на підставі чого збільшувався кредитний ліміт, чому збільшувалась відсоткова ставка за кредитом.

Не будучи обізнаним про розгляд справи, відповідач був позбавлений можливості витребувати у відповідача належний розрахунок заборгованості із врахуванням часткового погашення боргу відповідачем, просити суд про застосування строку позовної давності у відношенні основного боргу, процентів та пені, до якої він становить один рік.

Також відповідач був позбавлений можливості надати суду докази про відсутність з його боку будь-яких дій, які свідчать про визнання ним боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо). Вказує, що, починаючи з квітня 2014 року і до сьогоднішнього дня відповідач не здійснював платежі за кредитом, хоча з розрахунку слідує, що останній платіж проведено відповідачем у жовтні 2014 року. Позовна заява надійшла до суду після спливу строку позовної давності. Вважає, оскільки доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності позивачем не подано, відсутні підстави для задоволення позову.

Представник зазначила, що все це має суттєве значення під час вирішення питання про стягнення з відповідача заборгованості.

Отримавши заяву про перегляд заочного рішення, позивача подав відзив, в якому зазначено, що з матеріалів справи та протоколу судових засідань вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений та від нього не надійшло жодних клопотань, заперечень чи інших документів щодо розгляду даної справи, що свідчить про те, що відповідач не скористався своїми правами, наданими йому законом, не подав відзив, а тому суд правильно врахував належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, неявку відповідача в судове засідання, відсутність поважних причин неявки відповідача,відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, а тому суд правомірно провів заочний розгляд справи та виніс судове рішення, яке є законним, справедливим та обґрунтованим.

Крім того, позивач вважає, що відсутні матеріальні підстави для скасування заочного рішення, оскільки відповідач повинен вказати на докази, якими обгрунтовуються заперечення проти вимог позивача, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення у випадку відсутності відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, що свідчить про те, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту, Банк зазначає,що в заяві - анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, яка відповідно до п.3.2, 3.3. Договору може бути змінена Банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. До того ж, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, і не вимагає документального підтвердження.

Позивач вказує, що відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

Тому відповідач мав змогу різними йому доступними шляхами здійснювати погашення заборгованості, в тому числі і через відділення Банку, а заперечення відповідача являються необгрунтованими та такими, що вводять суд в оману для уникнення відповідальності за зобов`язанням.

Позивач зауважує, що посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки цей закон не поширюється на спірні правовідносини, так як визначає поняття споживчого кредиту, за яким кошти надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Щодо строків позовної давності, то позивач просить суд врахувати, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідач зазначає, що Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 у справі № 6-14цс14 та 18.06.2014 у справі №6-61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Отже, строк випущеної картки у даному спорі - до останнього дня 03.2017 року.

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 28.07.2017 року, що підтверджується відправленням позовної заяви до суду додається, отже - до спливу строку позовної давності.

В зв`язку з цим, зазначив, що обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду, тому просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В судовому засіданні представники сторін свої позиції, викладені в заяві та відзиві, підтримали. Представник позивача просив у задоволенні заяви відмовити, а представник відповідача просила заочне рішення скасувати.

Вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 01.11.2017 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договоро

м від 13.02.2007 в сумі 68645,09 грн., та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Встановлено, що ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовного матеріалу та повістку про виклик в судове засідання судом було направлено відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві.

Водночас, з досліджених матеріалів видно, що судові повістки про виклик відповідача до суду повернуто з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а отже відповідач не був належним чином повідомленим про день та час судового засідання.

Крім того, суд враховує, що обставини, на які посилається відповідач, є суттєвими, та мають істотне значення для прийняття правильного рішення, оскільки це надасть змогу відповідачу надати докази щодо відсутності його обізнаності про зміну умов зобов`язання, а отже наявності заборгованості за договором, та скористатися своїм правом на заявлення клопотання про застосування строків позовної давності по кожному виду платежів за договором.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню за наявності 2-х умов: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.287-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Мірошниченко М.В. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2017 у цивільній справі № 213/2026/17 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судовому засіданні на 20 вересня 2019 року на 13.00 годину в приміщенні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені в судовому засіданні 20.08.2019.

Повний текст складено та підписано суддею 21.08.2019.

Суддя О.М. Нестеренко