ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7099/17

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/802/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання генеральної угоди недійсною,

прізвище судді: Яременко І.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив визнати недійсною з моменту підписання генеральну угоду від 27.10.2014 року, підписану між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було підписано генеральну угоду, за умовами якої позивачу повинні були надати кредитні кошти у розмірі 36115,38 грн. строком погашення до 31.10.2016 року зі сплатою 18,00% річних за користування кредитними коштами.

Позивач вважає генеральну угоду від 27.10.2014 року недійсною з тих підстав, що банк не виконав зобов`язання щодо надання кредитних коштів в національній валюті, позивальник 36115,38 грн. не отримував та не має жодних зобов`язань перед відповідачем; генеральна угода була підписана під впливом обману з боку банку; не узгоджено всіх істотних умов договору - розмір узгодженої відсоткової ставки за кредитом не відповідає фактично встановленим у договорі розмірам; щомісячна комісія у розмірі 1444,61 грн. є необґрунтованим суттєвим погіршенням майнового стану споживача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною з моменту підписання генеральну угоду від 27.10.2014 року, підписану між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

За доводами апеляційної скарги, на підставі генеральної угоди б/н від 27.10.2014 року ОСОБА_1 не отримав кредитних коштів у розмірі 36115,38 грн. та в матеріалах справи немає жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження отримання позивачем вказаної суми коштів; перед укладанням договору банк не виконав вимоги п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.55,56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», розділ 2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року щодо повідомлення споживача у письмовій формі про тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); всупереч п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не повідомив споживача найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати продукція - кредит; банк не надав позивачу перед укладенням договору всієї інформації згідно п.2 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів».

У наданому відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» (зміна найменування) просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши голову судового засідання, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - Рожка С.М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із їх недоведеності, такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

У справі встановлено, що 27.10.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду «Про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт», з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №SAMDN9155 від 14.02.2013 року, №б/н від 20.02.2013 року, а також приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до п.2.1 генеральної угоди банк надає позичальнику кредит в сумі 36115,38 грн. на строк 24 міс., з 27.10.2014 року по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 36115,38 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказану в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1807,21 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення кредиту повинна бути не пізніше 31.10.2016 року.

Відповідно до п.п.2.3, 2.4 генеральної угоди від 27.10.2014 року для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну картку згідно п.2.1 генеральної угоди. Карта є власністю банка і видається в тимчасове користування.

У генеральній угоді від 27.10.2014 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами. Своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а також його місцезнаходження), а саме: цілі, на які кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, можливі форми кредитування з коротким описом різниці між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суми, на які кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартості послуг по оформленню договору (перелік всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту, його обслуговування та повернення, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати по страхуванню, юридичне оформлення і т.ін.), строк, на який кредит може бути отриманий, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частота та об`єм, можливості дострокового повернення кредиту і його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка майна є необхідною, ким вона проводиться, податковий режим сплати відсотків та державних субсидій, на які позичальник має право та дані про те, від кого позичальник може отримати детальну інформацію, переваги і недоліки пропонованих схем кредитування.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 27.10.2014 року в сумі 54 241 грн. 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом 36 115 грн. 38 коп., заборгованість за процентами 4 478 грн. 29 коп., за пенею та комісією 10 112 грн. 27 коп., заборгованість по судовим штрафам 3 535 грн. 13 коп., а також 1218 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Згідно з ч.1 ст.638, ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст.230 ЦК передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що генеральна угода від 27.10.2014 року укладена сторонами з дотриманням вимог чинного законодавства України, при її підписанні сторони досягли згоди з усіх істотних її умов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не отримував грошові кошти у сумі 36115,38 грн. за укладеною між сторонами генеральною угодою від 27.10.2014 року, є необґрунтовані, оскільки законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст.1046 ЦК України). Однак оспорювана угода є укладеною з моменту досягнення її сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Твердження скаржника про те, що в матеріалах справи немає жодного бухгалтерського документу на підтвердження отримання грошових коштів в сумі 36115,38 грн. не приймається до уваги, оскільки відповідно до п.п.2.3 генеральної угоди від 27.10.2014 року для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну картку згідно п.2.1 генеральної угоди.

Доводи скаржника про те, що генеральна угода від 27.10.2014 року була підписана під впливом обману з боку банку не знайшли свого підтвердження.

Підписавши генеральну угоду від 27.10.2014 року ОСОБА_1 підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а також його місцезнаходження), а саме: цілі, на які кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, можливі форми кредитування з коротким описом різниці між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суми, на які кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартості послуг по оформленню договору (перелік всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту, його обслуговування та повернення, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати по страхуванню, юридичне оформлення і т.ін.), строк, на який кредит може бути отриманий, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частота та об`єм, можливості дострокового повернення кредиту і його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка майна є необхідною, ким вона проводиться, податковий режим сплати відсотків та державних субсидій, на які позичальник має право та дані про те, від кого позичальник може отримати детальну інформацію, переваги і недоліки пропонованих схем кредитування.

Таким чином, позивач під час укладення генеральної угоди від 27.10.2014 року був ознайомлений з його умовами та погодився з ними, не доведено, що при її укладенні відповідач ввів в оману ОСОБА_1 щодо обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді