Справа № 487/7711/18
Провадження № 2/487/720/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.08.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко А.П., Янковець Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В

21.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просила визначити місце проживання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в період з грудня 2016 року по лютий 2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась спільна дитина - ОСОБА_3 , відповідач визнав себе батьком дитини у встановленому законом порядку. З лютого 2018 року вони не ведуть спільного господарства. Дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в зв`язку з проведенням ремонтних робіт за даною адресою, фактично дитина мешкає з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що на даний час між ними не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, ОСОБА_1 просила визначити місце проживання доньки з нею, оскільки вона добросовісно виконує всі свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини, дбає про її духовний та фізичний розвиток. При цьому вона має місце проживання у квартирі її батьків та на праві власності їй належить квартира АДРЕСА_3 , в якій на даний час проводяться ремонтні роботи, де також зареєстрована ОСОБА_3 . Окрім того зазначила, що вона офіційно працевлаштована та має стабільний дохід. В свою чергу зазначила, що батько проживає від них окремо, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, договір щодо сплати аліментів на утримання дитини між ними відсутній. Таким чином, проживання з нею відповідає інтересам дитини.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за їх відсутності. Рішення просила прийняти з врахуванням Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 11.03.2019 року.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини.

З грудня 2016 року по лютий 2018 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась спільна дитина - ОСОБА_3 . За спільною заявою сторін поданою до Заводського районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, відповідач визнав себе батьком дитини, про що свідчить відповідний запис у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 .

Виходячи зі змісту інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63027496 від 07.07.2016 року позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . За даною адресою зареєстрована вона та неповнолітня ОСОБА_3 , що підтверджується Довідкою ОСББ «Північний-7» №0501/11.18 від 05.11.2018 року.

В судовому засіданні встановлено, що за адресою реєстрації проводяться ремонті роботи. За такого, фактично, позивач разом з дитиною проживає у її батьків за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.05.2019 року, ОСОБА_1 являється фізичною особою-підприємцем, про що свідчити запис №0079916 від 11.01.2019 року. Окрім того, згідно Довідки ПП МА «Флот-Сервіс» від 25.04.2019 року, за вих. №1, позивач працює на даному підприємстві з 01.03.2019 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний час між батьками неповнолітньої ОСОБА_3 виник спір щодо місця її проживання, який у добровільному порядку сторонами не вирішено.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради №838/02.02.01-22/14/19 від 11.03.2019 року було визначено за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 за місцем проживання її матері.

Згідно до висновку, дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в житлі, яке належить матері. У зв`язку з проведенням в квартирі ремонтних робіт, дитина та мати фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 в житлі баби та діда, в належних умовах. Дівчинка забезпечена речами за сезоном, продуктами харчування, іграшками та розвиваючими іграми.

Відповідно до ст. 7 СК України - сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст..8,27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст. 9 Конвенції - держави-учасниці повинні забезпечити те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Положення Сімейного кодексу України передбачають рівність прав та обов`язків матері та батька щодо дитини (стаття 141 СК України).

Відповідно до ст..29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст..161 ч.ч.1,2 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як зазначає ЄСПЛ у рішенні «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» дано визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання при цьому, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З урахуванням встановлених обставин справи, дослухаючись до думки дитини, з метою гарантії гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, суд приходить до висновку, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , слід визначити разом з матір`ю, що, на думку суду, буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Беручи до уваги, що представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги від 01.11.2018 року, копію квитанції до прибуткового ордеру від 01.11.2018 року, №б/н, розрахунок витраченого адвокатського часу, попередній розрахунок судових витрат позивача від 20.11.2018 року, клопотання про їх стягнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме, в сумі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Служба у сапавах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9, .

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК