Справа № 211/1384/19
Провадження № 2/211/1053/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 серпня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання -Гулько А.С.,

представника позивача - Кіщак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати незаконним наказ відповідача № 215-к від 13.02.2019 р. про її звільнення з посади заступника керуючого магазином «Делві» № 58 в м. Кривому Розі, поновити її на вказаній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення 13.02.2019 р. по день постановлення рішення по справі, посилаючись на незаконність свого звільнення. 03.03.2017 р. вона була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» касиром залу магазину «Продукти» № 10 у м. Кривий Ріг, 26.09.2017 р. її було переведено заступником керуючого магазином, 12.03.2018 р. її було переведено заступником керуючого магазином «Делві» № 58. 12.02.2019 р. в магазині «Делві» № 58 було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої встановлено недостачу приблизно на суму 87 000,00 грн., а 13.02.2019 р. її було звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України в зв`язку з втратою недовіри. З самим текстом наказу їй не дали ознайомитись, оскільки той наказ, який їй надали на підпис, не містив інформації у зв`язка з чим у роботодавця було втрачено довір`я та взагалі за якою статтею її звільнено. Вважає звільнення незаконним, оскільки виконувала посадові обов`язки сумлінно та чесно, жодних дій, які б давали підстави для втрати до неї довір`я, не вчиняла, будь-яких підтверджень таких фактів відповідач не має. Виходячи з положень пункту 2 статті 41 КЗпП України, крім встановлення факту обслуговування нею грошових та товарних цінностей, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення її з роботи є вчинення нею дій, що дають підстави для втрати довір`я. Основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності - це особи, які одержують їх під звіт. Тому вважає, що її звільнення було незаконним, без доказів, які б підтверджували її вині дії, що стали підставою для втрати довір`я з її боку відповідачем , а тому її звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України проведено без достатніх підстав та просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 18 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 наполягала на задоволенні позову в підстав, викладених в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позов.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем при поданні позовної заяви було порушено строки позовної давності, а твердження про неможливість ознайомитись з текстом наказу є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 з наказом ознайомилась в день звільнення, жодних пояснень та заперечень не надавала. Отримати копію наказу вона відмовилась, що підтверджено Актом про відмову від отримання наказу від 13.02.2019 р.. Згоду на звільнення надано Протоколом загальних зборів трудового колективу від 13.02.2019 р Тому враховуючи факт пропуску позивачем строку звернення до суду, просить відмовити в задоволені позову. Крім того, відповідно до відомостей ТОВ «Оптторг-15», позивач дійсно працювала на магазині «Делві № 58» у м. Кривому Розі на посаді заступника керуючим магазином. Наказом по підприємству № 39 від 11.01.2019 року «Про запровадження колективної (бригадної) матеріальної відповідальності для колективу Магазину «Делві №58» по вул. Героїв АТО, буд. 108 А, м. Кривий Ріг було встановлено для колективу Магазину «Делві №58» у м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 108 А, колективну матеріальну відповідальність. 11 січня 2019 року між ТОВ «Оптторг-15» та колективом Магазину «Делві №58» був укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого колектив, в тому числі позивач взяли на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для робіт. 12.02.2019 р. було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві №58» у м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд.108 А, згідно наказу ТОВ «Оптторг-15» № 1 від 11.02.2019 року. Перед інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей позивачем підписано розписку, в якій зазначено, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові і прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності здано до бухгалтерії і всі товарно-матеріальні цінності, які надійшли на відповідальність колективу оприбутковано, а ті які вибули списано на видатки. Під час проведення позапланової інвентаризації виявлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 81 343,65 грн. Позивач з результатами інвентаризації була ознайомлена та підтвердила, що всі товарно-матеріальні цінності, наведені в інвентаризаційному описі перевірені в натурі в присутності колективу та внесені в опис, у зв`язку з чим претензій до інвентаризаційної комісії не має. Правильність результатів проведеної інвентаризації підтверджується підписами матеріально-відповідальних осіб, в тому числі ОСОБА_1 . Результати комісійної позапланової інвентаризації магазину «Делві №58» підтверджено протоколом інвентаризаційної комісії від 13.02.2019 року. Причини нестачі товару позивач відмовилася надавати, що підтверджується Актом про відмову надання пояснень від 12.02.2019 року. На підставі вище зазначених обставин відповідачем було направлено до Широківського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної працівниками під час виконання трудових обов`язків, на даний час відкрито провадження у справі №197/490/19. Також відповідно до п. З розділу 2 «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції заступника керуючого магазином, в обов`язки заступника керуючого входить забезпечення належного зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів. При цьому відповідач мав підстави для втрати довір`я та звільнення позивача за п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки остання, будучи особою, яка безпосередньо обслуговувала матеріальні цінності, здійснюючи забезпечення належного зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів, визначених посадовою інструкцією. Тому відповідач вважає, що мав підстави для втрати довір`я та звільнення позивача за п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки остання, будучи особою, яка безпосередньо обслуговувала матеріальні цінності, не виконувала обов`язки, визначені посадовою інструкцією щодо забезпечення належного зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів, що призвело до нестачі товарно-матеріальних цінностей, а оскільки вищевказаних фактів порушення трудового законодавства достатньо для звільнення працівника на підстави втрати довір`я, вважає, що позивача правомірно було звільнено 13 лютого 2019 року із займаної посади.

В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача зазначено аналогічні підстави, що й в позовній заяві. Доповнено, що вважає не встановленими винні дії позивача при прийнятті, зберіганні та розпорядженні нею товарно-матеріальних цінностей, які призвели б до їх недостачі, а також які дають підстави для втрати до неї з боку відповідача, оскільки ними можуть бути лише конкретні факти, які в даному випадку не доведені та не підтверджені відповідачем належними доказами,а тому є лише його припущенням. Жодного доказу, який би свідчив про отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей під звіт, відповідачем також надано не було. Провадження по справі в Широківському районному суді ще не відкрито, лише призначено склад суду. Тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та інші докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в період з 03 березня 2017 року по 13 лютого 2019 року перебувала в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15», що підтверджується наданою суду копією трудової книжки позивача (а.с. 8).

З 26 вересня 2017 року позивача переведено на посаду заступника керуючого магазином «Продукти № 10» м. Кривий Ріг, а з 12 березня 2018 року - заступником керуючого магазином «Делві № 58» м. Кривий Ріг.

11 січня 2019 року між трудовим колективом магазину «Делві № 58», серед яких і заступник керуючого ОСОБА_1 , та ТОВ «Оптторг-15», було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність (а.с. 27).

Згідно з посадовою інструкцією заступника керуючого магазином, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена 26 вересня 2017 року, заступник керуючого здійснює приймання, видачу, переміщення товарно-матеріальних цінностей та основних засобів, оформлює і підписує необхідні для цього документи; забезпечує належне зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів; приймає товар за кількістю, якістю згідно первинних документів та ціною, визначеною діючою специфікацією по договору із відповідним постачальником (продавцем); проводить оприбуткування та приймання товару або його повернення, збір товару для подальшого переміщення в порядку, визначеному в Товаристві; здійснює контроль за раціональним використанням матеріальних, фінансових та людських ресурсів; забезпечує організацію обліку товарно-матеріальних цінностей; забезпечує збереження товарно-матеріальних цінностей, основних засобів обладнання, своєчасний запуск синхронізації; тощо ( а.с. 42-43).

Протоколом від 13.02.2019 р. про результати комісійної позапланової інвентаризації «Магазину № 58» ТОВ «Оптторг-15», проведеної 12 лютого 2019 року на підстав наказу № 1 від 11.02.2019 р. за періодз 11.01.2019 р. по 12.02.2019 р., яка проводилась в присутності матеріально відповідальних осіб, в тому числі й заступника керуючого магазином ОСОБА_1 , виявлено нестачу товару на загальну суму без ПДВ - 81343,65 грн., надлишки товару на загальну суму без ПДВ - 7413,13 грн. Матеріально відповідальні особи відмовились від надання пояснень х приводу причин виявленої нестачі, що підтверджується також відповідним актом (а.с. 39.40 - копія протоколу, акту).

Відповідно до наданої суду копії розписки, складеної 11.02.2019 р. в тому числі й заступником керуючого ОСОБА_1 , до початку проведення інвентаризації всі видаткові і прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності здано до бухгалтерії і всі товарно-матеріальні цінності, які надійшли під їх відповідальність, оприбутковано, а ті, які вибули, списані на видатки (а.с. 28).

Відповідно до порівняльних відомостей результатів інвентаризації в магазині «Делві № 58» 12 лютого 2019 року встановлено, що інвентаризація проведена в тому числі й в присутності матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , про що свідчить її особистий підпис на відомості (а.с. 29-38).

Наказом № 215-к від 13 лютого 2019 ОСОБА_1 звільнена з посади заступника керуючого магазину «Делві № 58» за втрату довіри на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України (а.с. 23 - копія наказу).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Відповідно до абзацу другого пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16 та постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року № 237/3686/13-ц, від 05 серпня 2019 року № 201/10330/17.

Під час проведення інвентаризації в магазині «Делві № 58» виявлено недостачу матеріальних цінностей на суму 81343,65 грн.

З викладеного вбачається, що позивач, з якою підписано договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, неналежним чином виконувала свої посадові обов`язки щодо оформлення та зберігання матеріальних цінностей, в результаті чого утворилася їх недостача.

При цьому форма її вини не має значення (постанова ВС від 15 травня 2019 року № 237/3686/13-ц).

Також судом встановлено, що позивачем підписана інвентаризаційна відомість від 12 лютого 2019 року, якою встановлено недостачу в магазині «Делві № 58».

Доказів, які б спростовували вказані факти, позивачем не надано.

Видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв`язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує матеріальні цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), ТОВ «Оптторг-15» діяло відповідно до вимог чинного трудового законодавства України.

В зв`язку з відмовою в задоволенні вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, підлягають відмові й вимоги пор поновлення позивача на посаді заступника керуючого магазином та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні від основної вимоги.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку до відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, на підставі положень статті 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 21, 40, 41 КЗпП України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко