Справа № 152/655/19
У Х В А Л А

іменем України

08 серпня 2019 року м. Шаргород

Справа №152/655/19

Провадження №2/152/294/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Балт» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

встановив:

27.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду із означеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Балт» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

В позовній заяві позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки без номера від 28.09.2007 року, укладеним між ним та ТОВ «Агро-Балт», а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що на підставі державного акту серії НОМЕР_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 на території Левківської сільської ради Тульчинського району площею 2,1618 га з кадастровим номером НОМЕР_3 , якою користується відповідач.

Однак, договору оренди землі він не підписував та нікого не уповноважував на підписання договору від його імені.

Відповідач відмовився повернути йому земельну ділянку при зверненні, що змусило його захищати своє порушене право у судовому порядку.

В підготовче судове засідання, призначене на 08.08.2019 року, позивач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Старцун М.І. не прибули, 07.08.2019 року подали до суду спільну письмову заяву, в якій сторони повідомили суд про укладення мирової угоди, яку просять затвердити, а провадження у справі закрити (а.с.63).

Крім того, позивач у означеній спільній заяві просить розглядати справу у його відсутності (а.с.63), а представник відповідача адвокат Старцун М.І. 07.08.2019 року на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримує умови мирової угоди, якої сторони досягли та яку він підписав (а.с.67).

Також, 07.08.2019 року разом із спільною заявою сторони подали до суду мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача адвокатом Старцуном М.І. 08.08.2019 року, тобто на день подання якої дата її укладення ще не наступила (а.с.64).

Відповідно до мирової угоди, сторони у справі зазначають, що з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін, виходячи з положень ст.207 ЦПК України, якими передбачено право сторін укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу, прийшли до згоди про можливість закінчення спору укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах:

«1. Сторони визнають, що 28.09.2007 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки №225 від 28.09.2007 року та 01.01.2017 року додаткову угоду від 01.01.2017 року до договору оренди землі №225 від 28.09.2007 року, відповідно до яких позивач передав відповідачу в оренду належну йому земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 строком до 27.09.2039 року.

2. Сторони прийшли до згоди розірвати договір оренди земельної ділянки №225 від 28.09.2007 року та додаткову угоду від 01.01.2017 року до договору оренди землі №225 від 28.09.2007 року.

3. Дана мирова угода є підставою для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 (номер запису про інше речове право: 18771804, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 243) та передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця.

4. Судові витрати покладаються на сторони у розмірах, дійсно ними понесених.

5. З умовами мирової угоди сторони згодні, просять її затвердити та закрити провадження у справі.

6. Сторони заявляють, що умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

7. Сторони стверджують, що у зв`язку із укладанням мирової угоди вони обізнані з наслідками такого рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 207 ЦПК України, сторони звертаються до Шаргородського районного суду Вінницької області із спільною заявою про затвердження цієї мирової угоди та одночасного закриття провадження у справі.

Ця мирова угода складена в одному примірнику та підписана сторонами власноручно.».

Підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.198 ЦПК України).

Підстав для відкладення розгляду у означеній цивільній справі у підготовчому засіданні мирової угоди сторін у їх відсутності суд не вбачає, враховуючи, що позивач та представник відповідача просять розглядати мирову угоду у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у підготовче судове засідання не з`явилися сторони, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши мирову угоду від 08.08.2019 року (а.с.64), про укладення якої сторони зробили і подали до суду спільну письмову заяву 07.08.2019 року (а.с.63), суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках… Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи.

Частиною 2 статті 207 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч.4 ст.207 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, ч.5 ст.207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову

угоду та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши умови мирової угоди від 08.08.2019 року, яка подана до суду завчасно 07.08.2019 року, суд прийшов до висновку, що у затвердженні мирової угоди у означеній цивільній справі слід відмовити з огляду на таке.

Подана сторонами до суду мирова угода датована 08.08.2019 року, а подана 07.08.2019 року, тобто завчасно до її укладення, що є процесуальним порушенням вимог ст.207 ЦПК України, оскільки спільна заява робиться сторонами про вже укладену вже між ними мирову угоду, тоді як дата її укладення на день подання ще не настала.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд з`ясував, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірив, чи не обмежені позивач та представник відповідача вчинити відповідні дії.

Так, з позовом до суду звернувся ОСОБА_1 , який для встановлення своєї особи надав копію паспорта серії НОМЕР_4 (а.с.7-8).

Разом з тим, спільну заяву та мирову угоду підписав та подав до суду ОСОБА_1 , але доказів на підтвердження повноважень останнього на вчинення таких процесуальних дій від імені позивача суду не представлено (а.с.63, 64).

Крім того, на підтвердження своїх повноважень представник відповідача адвокат Старцун М.І. надав ордер від 13.06.2019 року, в якому зазначено, що він діє без обмеження повноважень на вчинення певних процесуальних дій, але разом з тим, не зазначено, яких саме процесуальних дій, зокрема, чи має право представник відповідача на укладення і підписання мирової угоди.

Тобто, мирова угода з боку позивача та відповідача підписана не уповноваженими особами.

Крім того, судом встановлено, що мирова угода не встановлює взаємних поступок сторін з приводу вирішення позовних вимог про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та не стосується предмету і підстав заявленого позову.

Так, відповідно до позову, його предметом є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.09.2007 року з підстав відсутності волевиявлення позивача на його підписання.

ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про визнання недійсним вказаного вище Договору (а.с.2-6).

Разом з тим, мирова угода сторін не встановлює взаємних їх поступок з приводу вирішення цієї позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, а містить умову про визнання сторонами укладення договору від 28.09.2007 року оренди земельної ділянки №225 та укладення додаткової угоди до вказаного вище Договору від 01.01.2017 року, тобто п.1 мирової угоди містить зобов`язання, яке не входять до предмету позову із заявлених позивачем підстав.

Так, до позову ОСОБА_1 додано копію договору оренди земельної ділянки від 28.09.2007 року, який не містить номера 225, тобто договір, що вказаний у мировій угоді, не входить до предмету позову.

До того ж, позов взагалі не містить вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 01.01.2017 року до договору оренди землі від 28.09.2007 року за №225, зокрема, не тільки з підстав відсутності волевиявлення позивача на її підписання, а взагалі з будь-яких інших, встановлених законом підстав.

Крім того, в п.2 мирової угоди зазначено про умову, відповідно до якої сторони згодні розірвати договір оренди та додаткову угоду, зазначені вище, разом з тим, предметом позову є визнання недійсним договору оренди землі, про що ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги, проте, в позові не ставиться вимога про розірвання договору.

Також, п.3 мирової угоди містить умову про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право:18771804, та передачу земельної ділянки від орендаря до орендодавця, проте, позивач не ставить відповідної вимоги у позові, а також не надає документів на підтвердження здійснення державної реєстрації права оренди.

Отже, судом встановлено при аналізі умов мирової угоди, що фактично, предмет мирової угоди не співвідноситься із предметом позову.

Тобто, умови мирової угоди виходять за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, предметом яких взагалі не є розірвання договору оренди землі та додаткової угоди, отже ці умови суперечать закону, зокрема, вимогам ч.1 ст.13 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених особою позовних вимог, тоді як ч.1 ст.207 ЦПК України встановлено, що сторони можуть вийти за межі предмета спору за певних умов, але не за межі заявлених позовних вимог.

Крім того, з п.1 мирової угоди вбачається визнання позивачем факту укладення оспорюваного ним договору оренди земельної ділянки, тобто відсутній предмет спору із відповідачем взагалі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у випадку визнання позивачем факту укладення договору оренди землі не є підставою його розірвання, оскільки є іншим процесуальним способом врегулювання спору, відмінним від того, що заявлений у позові.

До того ж, проаналізувавши умови мирової угоди, що викладені в пунктах 2-3, суд вбачає приховану цивільно-правову угоду про розірвання договору, разом з тим, відсутні будь-які перешкоди для розірвання договору у порядку, встановленому законом.

Суд зауважує, що мирова угода не є правочином. Правочин повинен вчинюватися за загальними правилами цивільного законодавства. Тоді як мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору сторін, укладеного за їх взаємною згодою у письмовій формі, затвердженого судовим рішенням (ухвалою). Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній договорів, угод, дій, чи майна, які не відносяться до предмету позову і виходять за межі позовних вимог.

Отже, відсутні будь-які перешкоди щодо вчинення між позивачем та відповідачем у передбаченому законодавством порядку цивільно-правової угоди про розірвання договору оренди та додаткової угоди.

Таким чином, суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, та приходить до висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити підготовче провадження у справі.

При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог. У такому разі право на звернення до суду забезпечується можливістю апеляційного та касаційного оскарження рішення по суті спору, а також сторони у справі не позбавлені можливості укладення в передбаченому законом порядку правочинів щодо розірвання договору оренди та додаткової угоди.

У зв`язку із неприбуттям у підготовче судове засідання сторін та представників сторін, наявністю у справі невирішених судом клопотань позивача та не можливістю з`ясувати думку представника відповідача з приводу вказаних клопотань, підготовче судове засідання слід відкласти.

Керуючись ст.ст.13, 49, 207, 279 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО БАЛТ» , від імені якого діє адвокат Старцун Микола Іванович, 08.08.2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО БАЛТ» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Копію цієї ухвали надіслати сторонам.

Підготовче провадження у цивільній справі продовжити.

Підготовче судове засідання відкласти на 26.09.2019 року на 14 годину.

Виклик сторонам та їх представникам поновити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені у апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі.

Ухвала складена 08.08.2019 року.

Суддя: