ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Чернівці

Справа № 715/559/18

Провадження №22-ц/822/480/19

Провадження №22-ц/822/497/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І. Одинака О.О.

секретар Герман Я.І.

за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника Мандзюка В. ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, головуючий у І-й інстанції Цуренко В.А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в березні 2018 року звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 04 квітня 2017 року, приблизно о 10.30 год., по вул. Центральній в смт Глибока Глибоцького району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме, зіткнення автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 із автомобілем марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , адміністративну справу за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 11 жовтня 2017 року в даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 необхідно було діяти згідно з вимогами пункту 12.3 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині.

В діях водія автомобіля марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які з технічної точки зору могли перебувати б в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з причинами, вказаними у дослідницькій частині.

В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 необхідно було керуватись вимогами пункту 10.1 ПДР.

В діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначав, що відповідно до висновку Експертного дослідження саме в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам правил дорожнього руху та вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП доведена у повному об`ємі.

Вказував на те, що згідно з Висновком № 104-09-17 експертного автотоварознавчого дослідження про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda Pilot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 20 вересня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на момент виконання дослідження складає 101 747 грн 89 коп.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду та полісу страхування, цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ № 7425967, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн.

У листопаді 2017 року він звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 . Однак ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовлено у відшкодуванні шкоди у зв`язку з відсутністю постанови суду, в якій встановлено винну в настанні дорожньо-транспортної пригоди особу.

Вважає дану відмову незаконною та такою, що порушує його права та інтереси.

Просив суд стягнути з ПАТ « СК «Українська страхова група» матеріальну шкоду в розмірі 101 747,89 грн та з відповідача стягнути понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 49 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення суду першої інстанції ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6 361,85 грн, в іншій частині позову відмовити.

Зазначає, що розмір завданих збитків розраховано з порушенням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року скасувати частково, а саме, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» матеріальної шкоди в розмірі 52 747,49 грн, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову у повному обсязі, суд взяв за основу показання ОСОБА_3 і на підставі цих показань встановив його вину, проте такі показання суперечать іншим матеріалам справи. Його вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди належними та допустимими доказами не встановлена, а тому рішення в частині встановлення його вини та як наслідок відмови в задоволенні позову у повному обсязі є незаконним та необґрунтованим.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 . ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подало відзив, у якому просило апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6 361, 85 грн, в іншій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у діях обох водіїв є порушення вимог ПДР, а тому ступінь вини кожного з учасників ДТП є однаковою. Підтверджено факт завдання майнової шкоди позивачу, тому його вимоги щодо відшкодування такої шкоди за рахунок відповідача є обґрунтованими. З урахуванням наявності вини обох водіїв у вчиненні ДТП, суд першої інстанції визначив, що з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 49 000 грн.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, що згідно з п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи видно, що 04 квітня 2017 року, приблизно о 10:30 год., по вул. Центральній в смт Глибока Глибоцького району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , з автомобілем марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Також встановлено, що постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року закрито адміністративну справу за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 11 жовтня 2017 року в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 необхідно було діяти згідно з вимогами пункту 12.3 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині. В діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимог ПДР, які з технічної точки зору, могли перебувати б в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 необхідно було керуватись вимогами пункту 10.1 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині. В діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог пункту 10.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, через причини, вказані у дослідницькій частині.

Згідно з Висновком № 104-09-17 експертного автотоварознавчого дослідження про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda Pilot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 20 вересня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda Pilot», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 04 квітня 2017 року, станом на момент виконання дослідження становить 101 747 грн 89 коп.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду та полісу страхування цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ № 7425967 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн.

З матеріалів справи видно, що в листопаді 2017 року позивач звернувся до ПАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля марки «Honda-Pilot», державний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається з відповіді ПАТ «СК «Українська страхова група» від 22 січня 2018 року позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з ненаданням необхідних документів, а саме, постанови суду, в якій буде встановлено особу, винну в настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону).

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Як видно з висновку № 448-А судової автотехнічної експертизи від 12 листопада 2018 року, в даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля марки «Honda-Pilot», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , при механізмі розвитку даної події вказаному ним же, необхідно було діяти у відповідності з вимогами пункту 12.3 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині, а при механізмі, вказаному водієм ОСОБА_3 , керуватись вимогами пункту 14.6 (б) ПДР, зміст яких приведено там же. В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія автомобіля марки «Honda-Pilot» ОСОБА_1 , при механізмі розвитку даної події вказаному ним же, не вбачається невідповідність вимог ПДР, які з технічної точки зору, могли б перебувати в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а при механізмі розвитку даної події, вказаному водієм автомобіля марки «MERCEDES Sprinter» ОСОБА_3 , встановлення відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР спеціальних автотехнічних пізнань не потрібно та може бути визначено ініціатором самостійно. В даній дорожньо-транспортній обстановці водію ОСОБА_3 необхідно було керуватись вимогами пунктів 11.1 ПДР та діяти у відповідності з вимогами пунктів 9.2(6) і 10.1 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині, а щодо технічного стану автомобіля MERCEDES Sprinter, номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 необхідно було керуватись вимогами п.31.4.3(ґ) ПДР. В діях водія автомобіля марки «MERCEDES Sprinter», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене та враховуючи, що постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року адміністративну справу за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, висновок суду першої інстанції, що в діях водія ОСОБА_1 є порушення вимог ПДР, є безпідставним.

З матеріалів справи видно, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ № 7425967 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами.

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Відповідно до висновку експерта №224-Р від 27 червня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Honda» моделі «Pilot», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, стоном на 04 квітня 2017 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу могла становити 64 234, 14 грн (т.2 а.с.80-97).

За нормою статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема вказаним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

В силу вимог пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

У пункті 32.7 статті 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 9 Закону України від 07 березня 1996 року «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.5 договору страхування передбачено франшизу в розмірі 1 000 грн, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на цю суму франшизи (Т.1 а.с.78).

Матеріали справи не містять документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобіля «Honda» моделі «Pilot», номерний знак НОМЕР_2 до ПAT «СК «Українська страхова група». Із заявою про доплату страхового відшкодування у розмірі ПДВ ОСОБА_1 не звертався.

Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування підлягає розрахунку наступним чином: 64 234, 14 - 20%ПДВ = 51 387, 31 грн.

51 387, 31 грн - 1 000 грн = 50 387,31 грн., де: 51 387, 31 грн - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, без ПДВ; 1 000 грн - франшиза;

50 387, 31 грн - розмір страхового відшкодування.

Отже, з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону та умов полісу підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 50 387, 31 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув, та ухвалив рішення, яким стягнув з відповідача страхове відшкодування, враховуючи вину обох водіїв у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Українська страхова група» знайшли часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому підлягають частковому задоволенню.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно не може вважатися законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3).

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3 974,20 грн, які складаються зі сплати судового збору за подачу позову у розмірі 1 018 грн, за подачу апеляційної скарги - 1 526,20 грн та витрат за проведення експертизи в розмірі 1 430 грн.

Під час розгляду справи ПАТ «СК «Українська страхова група» понесені судові витрати у розмірі 2 542,20 грн, які складаються зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 527 грн та витрат за проведення експертизи у розмірі 1 015,20 грн.

Отже, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (49,52%) та апеляційних вимог (50,48%), на користь ОСОБА_1 з ПАТ «СК «Українська страхова група» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 968,02 грн. На користь ПАТ «СК «Українська страхова група» з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 283,30 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги покладення на ОСОБА_1 більшої суми судових витрат, згідно з частиною 10 статті 141 ЦПК України, з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 684,71 грн. Відтак, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 387,31 грн (п`ятдесят тисяч триста вісімдесят сім гривень, тридцять одну копійку).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 684,71 (шістсот вісімдесят чотири гривні, сімдесят одну копійку).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повної постанови - 09 серпня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

О.О. Одинак