Дата документу 15.08.2019
Справа № 320/3968/17
Провадження № 2-ві/320/13/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Бахаєва І.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Фурсової Л.І.,

заявника (позивача) - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідача - секретаря Вознесенівської сільської ради Онищенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Фрунзенським районним судом м. Харкова заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В. по цивільній справі № 320/3968/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та секретаря Вознесенівської сільської ради Онищенко Лариси Анатоліївни про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В. перебуває цивільна справа № 320/3968/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та секретаря Вознесенівської сільської ради Онищенко Лариси Анатоліївни про визнання недійсним заповіту.

03 квітня 2019 року від ОСОБА_1 на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В. по цивільній справі № 320/3968/17, посилаючись на те, що у неї є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 серпня 2019 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та секретаря Вознесенівської сільської ради Онищенко Лариси Анатоліївни про визнання недійсним заповіту, до вирішення питання про відвід.

На теперішній час судовий розгляд у даній цивільній справі триває.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2019 року вищезазначену заяву в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, передано судді Бахаєву І.М..

У відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги про відвід судді Редько О.В. підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі у судовому засіданні заперечували щодо заявленого відводу судді Редько О.В., просили відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Редько О.В..

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та думку відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

В ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу).

Так суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підстав для відводу судді Редько О.В., передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України під час розгляду заяви ОСОБА_1 судом не встановлено. Заявник не надала належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї недовіри до судді Редько О.В., не зазначила жодних об`єктивних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Крім того, незгода з постановленими суддею ухвалами сама по собі не може бути підставою для відводу судді.

Щодо інших доводів заявника на обґрунтування заяви про відвід судді, також суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Більш того, згідно вимог ч.ч. 2-4 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. У разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

При розгляді даної заяви заявником не надано даних, які б вказували на те, що на теперішній час існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Редько О.В. при розгляді вище вказаної справи.

Заявлений відвід від 03 квітня 2019 року не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами ЦПК України, оскільки заявником не надано достатніх та беззаперечних доказів, що вказують на необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи.

Твердження заявника про упереджене та зацікавлене ставлення у даній цивільній справі з боку судді об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку заявника діям головуючого.

Отже, суд приходить висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід судді Редько О.В. і таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 38, 39, 40, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В. по цивільній справі № 320/3968/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та секретаря Вознесенівської сільської ради Онищенко Лариси Анатоліївни про визнання недійсним заповіту - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її проголошення. свої заперечення проти неї учасники процесу можуть включити до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 20 серпня 2019 року.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ