Справа № 502/1033/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 ( на теперішній час АДРЕСА_1 ). Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частині кожному, оскільки останні його збудували. Після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину успадкував її чоловік ОСОБА_3 , оскільки фактично проживав зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини і від спадщини не відмовлявся. Таким чином, ОСОБА_3 став належати в цілому житловий будинок в АДРЕСА_1 (1/2 частина як власнику і 1/2 частина за спадщиною після смерті ОСОБА_2 ), який став ним володіти, але спадщину належним чином на себе не переоформлював. ОСОБА_3 фактично як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 ( на теперішній час АДРЕСА_1 ).Перед смертю ОСОБА_3 зробив заповіт на все своє майно на ім`я позивача. На момент смерті дідуся позивач проживав разом з ним з січня 1993 року до моменту смерті останнього і фактично прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння і управління спадковим майном. На протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась. Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок і отримати Свідоцтво про право на спадщину не має можливості, то необхідно визнання права власності на спадкове майно судовим рішенням. Жодного спору з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна у ОСОБА_3 не має, оскільки спадкоємців першої черги не має ( батько і відповідно син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд:

- встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частках по 1/2 частині кожному, як власникам.

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю з січня 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та прийняття спадщини останнім відповідно;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 57,1 кв. м., житловою площею 31,2 кв.м.), літ. Б - сарай, літ. №1-5;I -надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу та задовольнити позов без його присутності.

Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заперечень, щодо задоволення позову, в тому числі уточненого позову, міська рада не має.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 96, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 324, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 249, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори Богачовою Н.М. від 08.02.1995 р., ОСОБА_3 заповідав все своє майно, котре на день його смерті буде йому належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповідав ОСОБА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» 05.11.2018 р., житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 57,1 кв. м., житловою площею 31,2 кв.м.), літ. Б - сарай, літ. №1-5; I - надвірні споруди.

Згідно довідки КП КРР «РБТІ» № 876 від 20.11.2018 р. будинок в АДРЕСА_1 належить на праві власності по1/2 частці кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . До об`єктів самочинного будівництва: гараж літ. «В».

Забудовниками будинку по АДРЕСА_1 згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 20.02.1967 р. є ОСОБА_3 .

З акту про встановлення фактів від 27.05.2019 р. вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним проживав в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ) та доглядав за ним по вказаній адресі його онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з січня 1993 р. до моменту смерті ОСОБА_3 .

З акту про встановлення фактів від 19.08.2019 р. вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ), який вони збудували і володіли в рівних частках.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56582833 від 20.06.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56582852 від 20.06.2019 р. приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є ОСОБА_3 , номер у спадковому реєстрі 2023713, дата посвідчення 08.02.1995 р., місце посвідчення Кілійська районна державна нотаріальна контора.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56582899 від 20.06.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56582918 від 20.06.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_2 відсутня.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частках по 1/2 частині кожному, як власникам та встановити факт спільного проживання однією сім`єю з січня 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та прийняття спадщини останнім відповідно.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 534 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною- задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частках по 1/2 частині кожному, як власникам.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю з січня 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та прийняття спадщини останнім відповідно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 57,1 кв. м., житловою площею 31,2 кв.м.), літ. Б - сарай, літ. №1-5;I - надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников