Справа № 485/376/19
Провадження № 2/485/469/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, правовстановлюючий документ на вище вказану земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю від 23.12.1993 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ, а саме Снігурівською міською радою, у зв"язку з чим Снігурівською державною нотаріальною конторою їй відмовлено в оформленні спадкових прав.

Враховуючи наведене, а також те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0840 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Учасники процесу у підготовче засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача згідно з поданою заявою просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві померла матір позивачки ОСОБА_2 , про що 25 липня 2017 року в Книзі реєстрації смертей Снігурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинено актовий запис №214 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0840 га, кадастровий номер :36:029:0002 , за адресою АДРЕСА_1 , яка їй належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Снігурівською міською Радою народних депутатів 23 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №1080 (а.с.11-12). Вказане також підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 26.12.2018 року (а.с.17-19).

Згідно листа заступника начальника Відділу у Снігурівському районі Головного управління Держземагенства у Миколаївській області Кравченко О. від 26.12.2018 року №0-14-0.35-1128/119-18 "Про уточнення площі земельної ділянки", поземельна книга на дану земельну ділянку відкрита на підставі відомостей Державного реєстру земель та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розробленої ФОП ОСОБА_3 Площа земельної ділянки згідно внесених до Державного земельного кадастру відомостей 0,0840 га. Тоді, як згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-018 від 26.12.2018 року про земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1080 від 23.12.1993 року, площа земельної ділянки 0,0606 га. Невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель (державному акті) та витязі з Державного земельного кадастру не є помилкою і пояснюється уточненню та зміною методів підрахунку (а.с.20).

За життя, 02 червня 1992 року, ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Середою Н.І., згідно з яким заповіла жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , дочці ОСОБА_1 (а.с.71).

На підтвердження родинних відносин позивачкою ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1 ) надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 27 августа 1960 року за актовим записом №230 (а.с.7); витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб з гр. ОСОБА_6 , актовий запис №202 від 10.11.1979 року (а.с.57); копію свідоцтва про розірвання шлюбу з гр. ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , виданого 13 листопада 2003 року за актовим записом №135 (а.с.8); копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 , виданого 03 вересня 2013 року за актовим записом №409 (а.с.9).

Згідно з копією спадкової справи №275/2018, заведеної в Снігурівській державній нотаріальній конторі 28 серпня 2018 року після смерті ОСОБА_2 (а.с.68-82), позивачка прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом, як така що постійно проживала зі спадкодавцем на час її смерті, що встановлено рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 31.05.2018 року.

Спадкоємець, непрацездатний за віком син померлої ОСОБА_8 , спадщину не прийняв. Інші спадкоємці відсутні.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

25 вересня 2018 року нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розміром 0,0606 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 , у зв"язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства, а саме державний акт на право приватної власності на землю не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ (а.с.10).

За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

У відповідності до ст.126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення земельних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом.

Відповідно до п.2.4, 2.5, 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку (в редакції на час видачі акту спадкодавцю) в державному акті усі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються. Державний акт підписується головою відповідної місцевої ради і скріплюється гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник. Державні акти на право приватної власності на землю видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною радою, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Зі змісту п. п. 4.1, 4.2, 4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за № 325 від 22 червня 2009 року слідує, що виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка, такий комплект бланків вважається зіпсованим і землевласнику (землекористувачу) за його заявою (клопотанням) видається новий державний акт.

У зв`язку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач не може поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянки у позасудовому порядку.

При цьому, фактична належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Архівним витягом рішення виконавчого комітету Снігурівської міської ради народних депутатів від 15.10.1993 року №273 "Про передачу присадибних земельних ділянок на праві приватної власності", про передачу ОСОБА_2 присадибної земельної ділянки на праві приватної власності, площею 0,0606 га, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до прийнятого рішення 7 скликання ІІ сесії Снігурівської міської ради від 24.11.2015 року №10 "Про перейменування вулиць, провулків та інших об"єктів топоніміки м.Снігурівка", вулицю Комсомольська перейменовано на вулицю Братня (а.с.83).

Крім того, померлій ОСОБА_2 належав житловий будинок, що розташований на спірній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування від 01.07.1976 року, посвідченого нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Конюга В.А., за реєстром №1169 (а.с.13-14).

Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 21 серпня 2019 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаної земельної ділянки відсутні (а.с.84). Право власності на житловий будинок, розташованого на спірній земельній ділянці, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2019 року, реєстровий номер 549 (а.с.85).

За результатами висновку про експертну грошову оцінку оціночної (ринкової вартості) земельної ділянки ФОП ОСОБА_9 , експертна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 15305 грн. (станом на 16.01.2019 р.) - а.с.21-39.

Остільки, позивач довела наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає її позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 200, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0840 га, кадастровий номер :36:029:0002 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі Державного акту, виданого Снігурівською міською Радою народних депутатів 23 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №1080, площею 0,0606 га.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 21.08.2019 року.

Суддя