Справа № 352/2243/18
Провадження № 22-ц/4808/1028/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду, постановлену суддею Гургулою В.Б. 3 липня 2019 року в м. Івано-Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого шляхом складення заяви про надання згоди на укладення договору іпотеки, визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого шляхом складення заяви про надання згоди на укладення договору іпотеки, визнання недійсним договору іпотеки. Свій позов мотивували тим, що 17.09.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Компанія Рона» було укладено Генеральний кредитний договір №06.201-72/025 про здійснення кредитування. В той же день між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» на забезпечення виконання даного зобов`язання було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №815, предметом якого виступило наступне нерухоме майно: комплекс СТО загальною площею 1684,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 було укладено вказаний іпотечний договір внаслідок обману, на відсутність у банку правових підстав для надання ТОВ «Компанія Рона» кредиту без перевірки платоспроможності товариства та можливості укладати нові кредитні договори, а також на необізнаність дружини іпотекодавця ОСОБА_2 щодо істотних обставин передачі майна в іпотеку та порушення порядку отримання її згоди на укладення даного договору, просили визнати недійсним односторонній правочин, вчинений ОСОБА_2 шляхом складення заяви про надання згоди на укладення ОСОБА_1 як майновим поручителем ТОВ «Компанія Рона» договору про передачу в іпотеку нерухомого майна та земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. 17.09.2014 року за реєстровим №814; визнати недійсним Іпотечний договір від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №815 зі всіма змінами та доповненнями.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 03.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки недійсним залишено без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Роз`яснено позивачам їх право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. Вважають дану ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Зазначають, що у зв`язку новими відомими обставинами справи позивачами було подано заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №815 зі всіма змінами та доповненнями.

Також позивачами було подано заяву про зміну предмету позову та клопотання про залучення співвідповідача приватного нотаріуса Грицак О.І.

Однак, всі вищезазначені заяви залишені без реагування, та за відсутності сторони позивача було винесено ухвалу про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» дійшли згоди щодо розгляду спорів стосовно дійсності іпотечного договору саме у третейському суді на підставі третейського застереження у іпотечному договорі, а в даній позовній заяві заявлено вимогу саме щодо визнання іпотечного договору недійсним.

Так, судом залишено поза увагою те, що на час винесення оскаржуваної ухвали такої позовної вимоги як визнання іпотечного договору недійсним позивачі не заявляли, а отже були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Також судом проігноровано і те, що позивач ОСОБА_2 , яка також заявляла первинні позовні вимоги, не є стороною іпотечного договору, у зв`язку з чим вимоги третейського застереження на неї не поширюються. Більше того, суд залишив без розгляду і вимогу щодо визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого у формі заяви про надання згоди на укладення договору іпотеки, щодо якої не було і не могло бути будь-якого застереження щодо розгляду такої вимоги третейським судом.

На підставі наведено просять ухвалу Тисменицького районного суду від 03.07.2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що підставою залишення позову про визнання іпотечного договору недійсним без розгляду стало третейське застереження у іпотечному договорі щодо розгляду спорів стосовно дійсності іпотечного договору саме у третейському суді. Крім того, позивачі обґрунтовують свою апеляційну скаргу виключно матеріально-правовими підставами, в той час як позов залишено без розгляду з процесуальних підстав. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду без змін.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до АТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Компанія Рона» про визнання недійним одностороннього правочину, вчиненого шляхом складення заяви про надання згоди на укладення договору іпотеки, визнання недійсним договору іпотеки (т. 1, а. с. 2-7).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» дійшли згоди щодо розгляду спорів стосовно дійсності іпотечного договору саме у третейському суді на підставі третейського застереження у іпотечному договорі, а в даній справі заявлено вимогу саме щодо визнання іпотечного договору недійсним.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тисменицького районного суду від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки недійсним. Підготовче засідання призначено на 15 год. 00 хв. 17.12.2018 року (т. 1, а.с. 55-56).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 21.02.2019 року задоволено заяву про відвід судді Струтинського Р.Р. Справу передано до канцелярії Тисменицького районного суду для вирішення питання про розгляд в іншому складі суду (т.1, а.с. 117-118). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено нового головуючого суддю по справі Гургулу В.Б. (т. 1, а.с. 121).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 22.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки недійсним передано на розгляд Івано-Франківському міському суду (т. 1, а.с. 124-125).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Тисменицького районного суду від 22.02.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1, а.с. 208-209).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 22.04.2019 року у даній цивільній справі призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. на 27.05.2019 року (т. 1, а.с. 213-214).

06.05.2019 року позивачами було подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивачі просили: визнати недійсним односторонній правочин, вчинений ОСОБА_2 шляхом складення заяви про надання згоди на укладення ОСОБА_1 як майновим поручителем ТОВ «Компанія Рона» договору про передачу в іпотеку нерухомого майна та земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Грицак О.І. 17.09.2014 року за реєстровим №814; визнати протиправними дії приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. щодо недодержання вимог законодавства при посвідченні Іпотечного договору від 17.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Грицак О.І. 17.09.2014 року за реєстровим №815, в якому відсутні істотні умови договору; визнати протиправними дії приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. щодо недодержання вимог законодавства при посвідченні Іпотечного договору від 26.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Євроторг Прикарпаття» та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №1110 та Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. 26.12.2014 року по реєстру №1110, що посвідчений 26.06.2015 року за реєстровим №273, які стосуються неіснуючого нерухомого майна; визнати протиправними дії приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. щодо недодержання вимог законодавства при посвідченні Іпотечного договору від 26.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Українська торгово-комерційна компанія» та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №1114 та Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. 26.12.2014 року по реєстру №1114, що посвідчений 26.06.2015 року, за реєстровим №271, які стосуються неіснуючого нерухомого майна (т. 1, а.с. 217-226).

Також у даній заяві позивачами зазначалося, що ними подано заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим №815 зі всіма змінами та доповненнями.

Крім того, 06.05.2019 року позивачами подано заяву про залучення до участі у справі співвідповідача приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак Ольгу Іванівну (т. 1, а.с. 216).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, §38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, §36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до принципу пропорційності цивільного судочинства, встановленого статтею 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно вимог п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49 ЦПК України), а суд лише повинен перевірити відповідність заяви про уточнення позовних вимог щодо її форми і змісту вимогам ЦПК України та в залежності від встановлених в підготовчому засіданні обставин вирішити питання приймати чи не приймати її до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається з початку.

У частині першій статті 189 ЦПК України встановлено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 11, 49, 189, 197, 260 ЦПК України не з`ясував змісту заявлених позивачем заяв та не надав їх доводам належної правової оцінки, хоча з`ясування наведених обставин має суттєве значення для остаточного визначення предмета спору, характеру спірних правовідносин та складу учасників судового процесу, та дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Тисменицького районного суду від 3 липня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 3 липня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 2 серпня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук