ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 638/12693/14-ц

провадження № 22-ц/818/3532/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

Учасники справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

Відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , на заочне рішення Дзержинського районного суду с.Харкова від 20 жовтня 2014 року, ухвалене суддею Цвірюк Д.В., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору від 15.03.2006 року відповідач 15.03.2006 року отримала кредит у розмірі 1549,58 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечено порукою - договором поруки від 01.09.2010 року, укладеним з поручителем ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова. Свої зобов`язання відповідач за договором кредиту не виконала, у зв`язку з чим за нею виникла заборгованість станом на 04.04.2014 року у розмірі 28 491,27 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 1549,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8302,39 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 16806,36 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1332,92 грн.

У зв`язку із чим просить просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 10000 грн., з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 18 491,27 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду с.Харкова від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP82730356 від 15.03.2006 року у сумі 18 491 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто одну) гривню 27 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP82730356 від 15.03.2006 року у сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду с.Харкова від 24 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 , про перегляд рішенням Дзержинського районного суду с.Харкова від 20 жовтня 2014 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, судом неповно, не всебічно та не об`єктивно досліджено обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Також вважає, що судом порушено порядок, встановлений для вирішення питання, допущено однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішення, фактичним обставинам справи. А також допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки розгляд справи був здійснений у заочному порядку відповідача була позбавлена можливості надати суду докази та звернутися із заявою про застосування строку позовної давності. Як вбачається із змісту договору, строк його дії становить 24 місяці та спливає 14 березня 2008 року. Позивач звернувся до суду із позовом в липні 2014 року із пропуском трирічного строку відповідно до ст.. 257 ЦК України. Також зазначає, що відповідно до положень ст.. 258 ЦК України до вимог про стягнення штрафу та пені застосовується позовна давність в один рік. Крім того, судом першої інстанції не було з`ясовані обставини щодо поручителя ТОВ «УФА «ВЕРУС».

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого згідно статуту є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір №DNH4KP82730356, відповідно до умов якого Банком наданий Позичальникові кредит у розмірі 1549,58 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення до 14.03.2008 року включно.

Банком виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № DNH4KP82730356 від 15.03.2006 року щодо видачі кредиту.

Відповідно до Заяви кредит надається за умови сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах.

Згідно Заяви Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно заяви погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 3 по 10 число кожного місяця шляхом надання коштів у сумі 83,04, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Умовами надання кредиту у п. 5.1 передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених заявою та Умовами, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

Також згідно п.6.1 Умов при невиконанні Позичальником умов, передбачених п.2.2.12 Договору, Банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту. При цьому Позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами Позичальником і нарахованими Банком на останній термін сплати.

Також, судом встановлено, що 01.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Директора філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» Терещенко А.І. та Філією «ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова укладено договір поруки.

П.п. 2 Договору поруки передбачено, що розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою, зазначеною в Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до додатку до договору №1 розмір відповідальності встановлений у сумі 10 000 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 , своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 04 квітня 2014 року утворилась заборгованість (у тому числі кредит, відсотки та штрафні санкції) у розмірі 28 491,27 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення просив застосувати до даних правовідносин позовну давність.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 5.5 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») установлено позовну давність тривалістю в 5 років.

Однак, всупереч вимогам ст.259 ЦК України Умови надання кредиту фізичним особам не містить підпису відповідача (а.с.6-9).

У заяві позичальника від 15 березня 2006 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності також немає.

Оскільки відсутній письмовий договір укладений між сторонами, який передбачає збільшений строк позовної давності, у даному випадку це 5 років, тому підстави вважати, що позовна давність за даним кредитним договором становить 5 років - відсутні .

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15.

Таким чином, на спірні правовідносини розповсюджується загальний строк позовної давності у три роки.

Згідно наданого банком розрахунку ОСОБА_2 , взагалі жодного платежу в рахунок погашення заборгованості не здійснювалось (а.с.4).

Як вбачається із заяви позичальника погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «03» по «10» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 83,04грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Належних та допустимих доказів того, що строк дії картки був більший ніж кінцева дата повернення коштів 14.03.2008 року - матеріали справи не містять.

З позовом до суду банк звернувся лише 24 липня 2014 року (а.с.1), тобто після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду с.Харкова від 20 жовтня 2014 року - скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна