Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2019 Справа №607/18470/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю присяжних Лебідь І.З.,

Веселович Т.Я.,

секретаря судового засідання Лобач І.В.,

прокурора Воловник М.В.,

представника КНП «ТОКПНЛ», лікаря-психіатра Гач М.П.,

особи, щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_1 ,

законного представника особи,

щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_1 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих; його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від матері ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-психіатром Батьківською О .М. у приймальному відділенні о 23.30 год. 02 серпня 2019 року, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Також ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «ТОКПЛ» ТОР, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода ОСОБА_1 на госпіталізацію відсутня, а тому у зв`язку з неможливістю мати згоду останнього на госпіталізацію його психіатричному стану, генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Гач М.П. заяву підтримала, просила суд її задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував необхідність його примусової госпіталізації, вважає, що прийняття ним ліків у виді щомісячного уколу на протязі одного року та шести місяців дало позитивний результат. Насильство щодо матері заперечував.

Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги, ОСОБА_2 заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку без його згоди підтримала. Додатково пояснювала, що її син один рік і шість місяців приймав лікування, яке полягало у призначенні уколів. Однак через брак грошей вона не змогла вчасно придбати черговий укол, а тому стан ОСОБА_1 погіршився, він став дратівливим, кричав, бив по голові. Після придбання ліків законний представник просила сина зробити укол, однак він заперечував, а тому мати викликала швидку, щоб йому зробили ін`єкцію.

Прокурор заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку до КНП «ТОКПЛ» ТОР без його згоди підтримала. Вважає, що з огляду на стан здоров`я особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, з огляду на те, що ОСОБА_1 визнаний недієздатним та відмовився добровільно прийняти черговий курс лікування, є підстави для його примусової госпіталізації.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 1915/1934/2012р. визнано недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . Призначено ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №474746 від 28 травня 2019 року, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи довічно (загальне захворювання).

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , поступив на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 02 серпня 2019 року о 23.30 хв. за направленням БШМД в супроводі матері та працівників поліції, з приводу діагнозу: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, параноїдний синдром.

Із анамнезу відомо, то даним захворюванням страждає з 2004 року, відколи після повернення з армії стали відмічатись зміни в психічному стані, став тривожним, замкнутим, підозрілим, був переконаним, що за ним слідкують, намагаються вивідати «секретну інформацію», надміру захопився релігією, багато читав Біблію. В клінічній картині захворювання в більшій мірі визначалася продуктивна психосимтоматика із маячними ідеями відношення, переслідування, шкоди. З цього приводу багаторазово лікується в умовах стаціонару КНП «ТОКПЛ» ТОР, також Почаївської та Буданівської психлікарень. Пацієнт перебуває в групі спецобліку, як соціально-небезпечний; вчинив крадіжку, до пацієнта були застосовані примусові заходи медичного характеру. В одному із епізодів вчинив пожежу в квартирі. Остання виписка із стаціонару 10 червня 2019 року. Амбулаторно щомісячно отримував розчин модітен-депо, проте в останній місяць відмовився від прийому ліків. В останні дні став задуманим, замкнутим, відгородженим, вночі погано спав. 02 серпня 2019 року під час конфліктної ситуації з матір`ю побив її по голові, з приводу чого мати викликала ШД і поліцію, пацієнта доставлено в КНП «ТОКПЛ» ТОР на стаціонарне лікування. Пацієнт являється недієздатним згідно рішення суду з 2012 року, мати його є офіційним опікуном.

Психічний стан: пацієнт в свідомості. Орієнтований в повному об`ємі. Доступний малопродуктивному мовному контакту. На поставлені запитання відповідає неохоче, вибірково, переважно однослівно, часто не по суті заданого запитання, із затримкою. Мислення паралогічне, непослідовне, з елементами зісковзування, схильне до резонерства. Відмічаються окремі маячні ідеї впливу, стосунку, відношення, шкоди. Заперечує наявність розладів сприймання. Емоційно напружений, підозрілий, насторожений, не довіряє оточуючим. Вольова регуляція слабка. Критика до свого стану хвороблива.

Комісія приходить до висновку, що пацієнт ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки він страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (визнаний судом недієздатним) та вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в примусовому порядку.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий Герчаківська О. Я.

Присяжні Лебідь І.Є.

Веселович Т.Я.