Справа № 361/7053/18
Провадження № 2/361/1012/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 липня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свій позов обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 .Вказана квартира приватизована, знаходиться у його приватній власності. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира зареєстрована за ним та він є одноосібним власником.

Позивач зазначає, що він раніше до січня 2017 року проживав у вказаній квартирі разом із своєю першою дружиною ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 , яка на даний час є повнолітньою.

Життя з ОСОБА_4 не склалося, тому вони розлучилися, що підтверджується рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2017 року та почали проживати окремо.

Відповідач виїхавши з житла (квартири АДРЕСА_1 ) з початку 2017 року у квартиру не поверталася і у ній не проживає вже протягом півтора роки, у квартирі відсутні її особисті речі. Відповідач без поважних причини не проживає в квартирі, не несе ніяких витрат по її утриманню, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має.

Комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб. Позивач зазначає, що оскільки відповідач не сплачує зазначені платежі, то він змушений нести відповідні витрати в повному обсязі.

У вказаній квартирі зареєстрований та мешкає позивач та залишається зареєстрована, але не проживає відповідач ОСОБА_3 .

Вказані вище обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов від 28.09.2018 р. складеним депутатом Броварської міської ради Мутило В.А.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 07 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, у встановленому законом порядку повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрований 19 листопада 1999 року у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 489 розірвано. (а.с. 10)

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.10.2018 року. (а.с. 11)

У вказаній квартирі зареєстрований та проживає позивач, залишається зареєстрована, але не проживає відповідач ОСОБА_3 , що підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов від 28.09.2018 р. складеним депутатом Броварської міської ради Мутило В.А. (а.с. 12)

Згідно договору купівлі-продажу від 18 грудня 2012 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано у реєстрі.

В п. 1.4. договору купівлі-продажу зазначено про те, що в заяві дружина покупця, підтвердила факт, що гроші, які витрачаються на придбання вищезазначеної квартири є особистою приватною власністю покупця та придбана квартира буде особистою приватною власністю покупця, підпис на заяві засвідчений ОСОБА_5 ., державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контор и18 грудня 2012 року, зареєстрований у реєстрі за № 1-3842. (а.с.44-45).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВРвід 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод 1950 року, та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню, а ОСОБА_3 визнанню такою, що втратила право на користування квартирою квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 280-284, 289 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.