Постанова

Іменем України

05 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 442/7751/16-ц

провадження № 61-11465св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: виконуючий обов`язки керівника відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Стецко Іван Теодорович, Відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року в складі судді Гарасимків Л. І. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом довиконуючого обов`язки керівника відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Стецко І. Т., Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації (далі - Відділ освіти Дрогобицької РДА) про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що з 1990 року працював на посаді директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів. За двадцять п`ять років керівництва даним навчальним закладом, ніколи не притягався до дисциплінарної відповідальності. 08 листопада 2016 року наказом від 07 листопада 2016 року № 254 «Про звільнення директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 » його було звільнено з посади директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України, залишивши на посаді вчителя фізики даного закладу.

Вважав вищевказаний наказ про його звільнення з посади директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, у зв`язку з чим у подальшому його було звільнено.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ

від 07 листопада 2016 року № 254 про звільнення його з займаної посади; поновити його на посаді директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів; виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ виконуючого обов`язки керівника відділу Дрогобицької районної Державної адміністрації Стецко І. Т. від 07 листопада 2016 року № 254 «Про звільнення директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів Савчина Я. В.».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів.

Стягнуто з Відділу освіти Дрогобицької РДА на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 39 700,00 грн.

Стягнуто з відділу освіти Дрогобицької РДА на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивача звільнено з роботи з порушенням норм трудового законодавства, правовими наслідками чого є поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2018 року Відділ освіти Дрогобицької РДА подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що відповідач посилався на той факт, що позивач притягався до дисциплінарної відповідальності та йому оголошувалися догани, проте рішенням суду наказ від 23 вересня 2016 року № 289 було скасовано, тому при прийнятті наказу про звільнення відповідач застосував крайній захід, як звільнення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 1990 року ОСОБА_1 працював на посаді директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів. За двадцять п`ять років керівництва даним навчальним закладом не притягався до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до наказу виконуючого обов`язки керівника відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації від 23 вересня 2016 року № 289 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » директору Уличненської СЗШ I-III ступенів ОСОБА_1 . оголошено догану.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року було скасовано наказ від 23 вересня 2016 року № 289 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Наказом від 07 листопада 2016 року № 254 ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Уличненської СЗШ І-ІІІ ступенів згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено без звернення та отримання роботодавцем попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), чим порушено вимоги статті 43 КЗпП України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно з частиною другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що наказ

від 23 вересня 2016 року № 289 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » було скасовано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року, та урахувавши, що позивача було звільнено без звернення та отримання роботодавцем попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог статті 43 КЗпП України, що є підставою для поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь заборгованості із заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо зупинення виконання рішення суду

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року зупинено виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська