Справа № 509/4052/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, визнання права власності на 1/2 частку квартири, майна та автомобіль, придбані під час перебування в сімейних відносинах та виділення їх в натурі

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 31.07.2019 р. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вказаним вище позовом.

Позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.

Враховуючи вимоги ст.ст.274, 276, 277 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Провадження по цивільній справі за вищеназваним позовом підлягає призначенню до розгляду в підготовчому засіданні.

Також до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява щодо забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_2 (приміщення АДРЕСА_3 ) по АДРЕСА_2 ; поліпшений садовий будинок на земельній ділянці АДРЕСА_4 , які належать ОСОБА_2 ; рухоме майно - автомобіль "MITSUBISHI PAJERO, VAGON", реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 .

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник у своїй заяві лише зазначив, що до ухвалення рішення у справі майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Разом із тим, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим, зокрема, доказів намагання відповідача відчужити належне йому майно.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив обґрунтовані причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, подана заява містить лише припущення заявника, що майно може бути відчужено.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.53, 84, 187-192, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) про встановлення факту проживання у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, визнання права власності на 1/2 частку квартири, майна та автомобіль, придбані під час перебування в сімейних відносинах та виділення їх в натурі - до розгляду та відкрити провадження у справі.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання по названій справі на 29.08.2019 року на 13 годину 00 хвилин в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області.

В підготовче засідання викликати сторони.

Відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали, надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів, надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою на порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://ovd.od.court.gov.ua/ sud1521/gromadyanam/csz.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в частині порушення правил підсудності шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Кочко В.К.