Справа № 127/6462/19
Провадження № 22-ц/801/1552/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 рокуСправа № 127/6462/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Марчук В. С., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради, про оголошення фізичної особи померлою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 07 травня 2019 року у м. Вінниці суддею цього суду Воробйовим В. В., зі складанням його повного тексту 07 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення її батька - ОСОБА_3 померлим, мотивуючи її тим, що постановою Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року його визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2008 року. За життя ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 та їх спільним сином ОСОБА_5 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частинах по 1/3 кожному. В 2011 році померла ОСОБА_4 , а в 2013 році - ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт на користь ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Водночас, постановою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2019 року визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частки вказаної квартири, які успадкував ОСОБА_5 за законом після смерті матері ОСОБА_4

Пославшись на викладене та на те, що фактично починаючи з жовтня 2007 року, тобто з часу коли батько заявника поїхав у Крим на роботу, і по час звернення до суду, він додому не повертався, його місцезнаходження не відоме, ОСОБА_1 , просила суд оголосити ОСОБА_3 померлим від дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою та оголошено померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Юрківці Могилів-Подільського району Вінницької області, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 від дня набрання законної сили рішенням суду. Днем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання законної сили рішенням суду.

Не погодившись із ухваленим рішенням заінтересована особа - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, зокрема ч. 6 ст. 294 ЦПК України щодо обов`язку суду за наявності спору про право залишити заяву без розгляду, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву про оголошення фізичної особи померлою залишити без розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуване рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 07 травня 1999 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/3 частці (а. с. 5).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі № 127/14915/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., які успадкував ОСОБА_5 за законом після смерті матері ОСОБА_4 , в іншій частині позовних вимог відмовлено (а. с. 7-10).

З тексту вказаної постанови від 23 січня 2019 року видно, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 від першого шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 , який відповідно до заповіту від 22 серпня 2013 року заповів усе на що він за законом мав право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 02 березня 2017 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_5 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 13 вересня 2018 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 лютого 2011 року та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2008 року (а. с. 13-16).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 жовтня 2011 року ОСОБА_3 визнано померлим.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 03 серпня 2015 року скасовано вказане рішення від 20 жовтня 2011 року та постановлено нове рішення, яким ОСОБА_3 визнано померлим

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року вказані рішення скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 17-22).

Ухвалою Вінницького міського суду від 16 червня 2016 року, що набрала законної сили 22 червня 2016 року, заява ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_3 померлим залишена без розгляду (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/58424006).

Згідно з ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла, і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла, визначається строк, протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання.

Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду справ окремого провадження регламентовано ст. 294 ЦПК України, відповідно до положень якої справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

За правилами ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, не врахував, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо спадкового майна ОСОБА_3 , відносно якого заявлені вимоги про оголошення його померлим, не з`ясував можливих юридичних наслідків для вказаних осіб у разі оголошення ОСОБА_3 померлим, унаслідок чого не вірно визначився з видом цивільного судочинства, за яким мають розглядатися вимоги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз`яснивши, що заявник вправі подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 294, 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради, про оголошення фізичної особи померлою залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : В. С. Марчук

Т. Б. Сало