Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 215/1303/15-ц

провадження № 61-31982св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скаді РК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року в складі судді Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК» (далі - ТОВ «Скаді РК») про стягнення невиплаченої заробітної плати та видачу трудової книжки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 02 лютого

2015 року він почав виконувати обов`язки торгового представника ТОВ «Скаді РК», проте з наказом про його призначення на цю посаду він ознайомлений не був.

25 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з заявою, у якій просив звільнити його з посади торгового представника з 03 березня 2015 року, видати йому трудову книжку, копії наказів про призначення та звільнення з посади, а також провести розрахунок.

Посилаючись на те, що відповідачем його заява не розглянута, викладені в ній вимоги не виконанні, позивач просив зобов`язати ТОВ «Скаді РК» видати йому трудову книжку і визнати його таким, який був звільнений з моменту отримання ним трудової книжки і довідки про заробіток; стягнути з ТОВ «Скаді РК» на його користь заборгованість з заробітної плати з урахуванням компенсації та індексації та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати; витребувати у ТОВ «Скаді РК» копії наказів про його призначення та звільнення, довідку про розмір заробітної плати та довідку затвердженої форми для постановлення на облік по безробіттю.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивача, оскільки в день звільнення він відмовився отримувати трудову книжку та розрахунок за фактично відпрацьований час, що підтверджується актом від 03 березня 2015 року, складеним ТОВ «Скаді РК».

Не погоджуючись із указаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, заявником не виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, при цьому судом вжиті заходи для направлення заявнику зазначеної ухвали, однак вона не була вручена у зв`язку із відсутності заявника за адресою проживання, вказаною в апеляційній скарзі.

Крім того, суд за допомогою телефонного зв`язку за номером зазначеним заявником в апеляційній скарзі, неодноразово намагався повідомити його про необхідність отримання ухвали суду та усунення недоліків апеляційної скарги, однак абонент не відповідав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Зазначає, що апеляційний суд безпідставно повернув його апеляційну скаргу у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху через несплату ним судового збору, оскільки він просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на тяжкий майновий стан. Заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, він навів достатньо аргументів та додав належні докази на підтвердження обставин, викладених у клопотання, проте апеляційний суд, у порушення вимог процесуального закону, не сприяв повному та всебічному з`ясуванню цих обставин. Також судом порушено порядок повідомлення його про наявність недоліків апеляційної скарги, оскільки ухвалу про залишення її без руху він не отримував.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року провадження № 61-31982ск18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача оскаржив рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 23 листопада 2016 року, подавши апеляційну скаргу у квітні 2017 року.

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 від свого імені також подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Заявнику надано строк для звернення із клопотанням з наведенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та надання доказів, що їх підтверджують.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору за вимогу позивача про видачу трудової книжки у розмірі

535,92 грн.

10 травня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою, яка була подана від її імені в інтересах ОСОБА_1 , а також клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яку позивач подавав особисто.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження було відмовлено у зв`язку із відсутністю поважним причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення заявника від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків.

Вказаною ухвалою роз`яснено, що строк для усунення недоліків - направлення на адресу суду оригіналу квитанції про сплату судового збору, не може перевищувати п`яти днів з моменту отримання копії ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху була направлена заявнику за адресою, яку він зазначив в апеляційній скарзі.

З матеріалів справи також вбачається, що лист з ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху було повернуто на адресу відправника, у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Нормативно-правове обґрунтування

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті

295 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно з частиною другою статті 121 ЦПК України 2004 року заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником не виконанні вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, при цьому судом вжито необхідних заходів для повідомлення заявника про наявність недоліків його скарги та про необхідність їх усунення.

Верховний Суд погоджується з таким висновком апеляційного суду та відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про наявність недоліків апеляційної скарги, з наступних підстав.

Відповідно пункту 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року була направлена позивачу на наступний день -

13 травня 2017 року, а повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 23 червня 2017 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, заявник мав цікавитись результатами розгляду свого клопотання та враховувати процесуальні строки на його розгляд, оскільки законодавець не покладає на суд апеляційної інстанції обов`язку повторно постановити ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху в разі повернення листа з такою ухвалою у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки на час постановлення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року вимоги ухвали цього ж суду від 12 травня

2017 року ОСОБА_1 не виконанні, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення заявнику.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню заявника, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Доводи касаційної скарги щодо безпідставної відмови апеляційного суду в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору не можуть бути прийняті до уваги, оскільки звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим станом є дискреційним правом, а не обов`язком суду.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану особи, яка звертається з відповідним клопотанням. Враховуючи те, що ухвала про відмову у задоволенні зазначеного клопотання не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, Верховний Суд не може давати оцінку процесуальним діям апеляційного суду під час розгляду такого клопотання.

Інші аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик