ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2940/19 Справа № 171/1268/17 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Апостолівської районної державної адміністрації,

апелянт - прокуратура Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року, ухваленого суддею Хоруженко Н.В. в місті Апостоліве, Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Апостолівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

В мотивування заявлених вимог зазначив, що він був прийнятий на роботу 16.11.1979 року в Радгосп «Криворізький», що підтверджується записами в трудовій книжці. Апостолівською міською радою народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області 19 лютого 1996 року прийнято рішення, про передачу у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» (надалі КСП «Криворізьке») земель для ведення сільськогосподарського виробництва, на підставі якого 24 квітня 1997 року КСП «Криворізьке» було видано Державний Акт на право колективної власності на землю (надалі Державний Акт) НОМЕР_3, згідно якого Апостолівською міською радою народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області передано КСП «Криворізьке» у колективну власність землю. Членам КСП «Криворізьке» стали видавати сертифікати на земельну частку (пай), однак позивач про це не знав, тому йому його не виписали, він його не отримував. На підставі вищевказаного просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із рішенням суду прокуратура Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, який не залучений до участі у справі, звернулась до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначають що виконання рішення суду про виділення позивачу землі буде відбуватися із земель запасу чи резервного фонду, що зачіпає інтереси держави. На думку прокурора, судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до повноважень якого належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, проте, всупереч вимогам ЦПК України, цей орган не залучено до участі у справі в якості співвідповідача, що позбавило його можливості своєчасно встановити факт наявності вказаного рішення та оскаржити його з метою захисту інтересів держави.

Судом не взято до уваги, що право на земельну частку (пай) виникає у громадян, які були членами КСП на час отримання держакту на право колективної власності на землю. Проте, позивач з 01 квітня 1996 року працював вже на іншому підприємстві, тому на час отримання держакту на право колективної власності право на пай не набув. Крім того, перебування у трудових відносинах з КСП не свідчить про його членство. Також, на думку прокурора позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності.

Відзиві на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Книгу Я.Ю., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25 Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю Серії НОМЕР_3 , виданим Апостолівською міською радою народних депутатів 24 квітня 1997 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке» отримало на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25, на підставі якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва.

В списку членів КСП «Криворізьке», що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, під номером 322 значиться ОСОБА_1 .

Відповідно до архівної довідки Виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 05.11.2018 року № 72994 ОСОБА_1 з січні 1995 року працював КСП «Криворізьке» по лютий 1996р. (а.с.88).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 існують права на земельну частку (пай), які він набув згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року, земля є об`єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективною сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними та має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Крім того, згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного Указу, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Як видно з матеріалів справи, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке» отримало на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25, на підставі якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. В списку працездатних членів КСП «Криворізьке», що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, під номером 322 значиться ОСОБА_1 .

Згідно відомостей, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 , 07 травня 1987 року він прийнятий на роботу трактористом совхоз «Криворізький». Та записом 11 в трудовій книжці 01 лютого 1996 року звільнений (а.с. 13).

Слід зауважити, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі земельної ділянки конкретному КСП, членом якого він є.

До передачі земельної ділянки КСП власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату передачі земельної ділянки у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Отже, в даному випадку розпаювання земельної ділянки розміром 4901,7 КСП «Криворізьке» було здійснене на підставі рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області від 19 лютого 1996 року № 25 про передачу вказаної земельної ділянки у власність КСП «Криворізьке», що свідчить про те, що на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке» ОСОБА_1 не набув права на земельну частку (пай), оскільки його було виключено із членів КСП «Криворізьке» 01 лютого 1996 року, до передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке».

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, у ОСОБА_1 існують права на земельну частку (пай), які він набув згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке», тобто на момент її розпаювання, ОСОБА_1 не мав права на земельну частку (пай), оскільки був виключений із членів КСП «Криворізьке».

Що стосується повноваження прокурора на участь в даній справі, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

В абзаці четвертому пункту 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ» судам роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Як видно із матеріалів справи, відповідно до інформації відділу в Апостолівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 1719/101-18 від 07.11.2018 року, на теперішній час на території колишнього КСП «Криворізьке» відсутні невитребувані земельні ділянки (паї) по колективному сільськогосподарському підприємстві.

Отже, визнання за позивачем права на пай, за відсутності земель колишнього КСП «Криворізьке», зачіпає інтереси держави, оскільки реалізувати встановлено судом право позивач зможе шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного Фонду держави.

Таким чином, оскільки до участі у справі Головне управління Держгеокадарстру у Дніпропетровській області залучено не було, Прокуратура Дніпропетровської області, в межах повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру», звернулась з даною апеляційною скаргою в інтересах держави.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов підлягає задоволенню, так як в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки на момент передачі земельної ділянки розміром 4901,7 у власність КСП «Криворізьке» він не набув права на земельну частку (пай), тому рішення суду першої інстанції на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, ст.ст. 381, 382,383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити.

Заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви до Апостолівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в сумі 960,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: