Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/922/19

Провадження № 2/126/653/2019

"20" серпня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Війтівської сільської ради Бершадського району про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме:1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 на випадок своєї смерті вчинила розпорядження, яким усе належне їй майно заповіла своєму синові ОСОБА_3 , який спадкове майно прийняв у встановленому законом порядку, але оформити належним чином не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Позивачка, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_2 маючи намір належним чином оформити свої спадкові права звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй постановою нотаріуса було відмовлено, оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 не оформив належним чином свої спадкові права.

Дана позовна заява надійшла до суду 25.04.2019 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, цього ж дня її було передано для розгляду судді Хмель Р.В.. 10.05.2019 року ухвалою відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено на 18.06.2019 року підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.08.2019 року. В подальшому судове засідання було відкладено на 20.08.2019 року.

Позивачка, ОСОБА_1 , до початку розгляду справи по суті, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Війтівський сільський голова, ОСОБА_4 , як представник відповідача, також до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву, про розгляд справи без її участі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 76 років, померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.07.2019 року, виданим виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, а саме: Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , право власності на яке підтверджено наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Війтівської сільської ради 29.05.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19002934 від 29.05.2008 року та технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеним 28.05.2008 року.

За життя померла ОСОБА_2 вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №27742592 від 09.08.2011 року спадщину прийняв у встановлений законом строк, однак оформити належним чином не встиг, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.09.2013 року.

З наявних в матеріалах справи заяв про відмову від спадщини вбачається, що спадкоємці першої черги на майно померлого ОСОБА_3 , а саме його дружина ОСОБА_5 та діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від спадщини, що належала померлій ОСОБА_2 та яку за життя належним чином не встиг оформити її ОСОБА_3 відмовилися.

Відповідно до довідки № 240 від 08.04.2019 року, виданої виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області у померлої ОСОБА_2 спадкоємцем, який до дня її смерті проживав та був прописаний з нею в одному житловому будинку був її чоловік ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 30.11.2018 року.

Згідно вищезгаданої довідки єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6, родинний зв`язок яких підтверджено наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 08.08.1952 року та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 11.09.1974 року, згідно якого позивачка змінила своє прізвище.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

На підставі п. 4.15 вищезгаданого порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно копії рішення суду Бершадського районного суду Вінницької області від 15.07.2013 року позивачка ОСОБА_1 частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_2 прийняла у встановленому законом строк, належно оформивши свої спадкові права та маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно померлої, звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою. Проте постановою нотаріуса від 09.04.2019 року №135/02-31/02-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 , який є спадкоємцем по заповіту на майно померлої ОСОБА_2 спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно змісту п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений ст. 392 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Дослідивши матеріали справи судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадкоємці першої черги за законом померлого ОСОБА_3 від спадщини, яка належала ОСОБА_2 та яку він за життя не встиг оформити відмовилися у встановленому законом порядку, що підтверджено наявними у матеріалах справи заявами про відмову від прийняття спадщини та приймаючи до уваги, що отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно ОСОБА_2 в нотаріальному порядку позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості, іншим (крім судового) шляхом захистити її права неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1217, 1223, 1258, 1261-1265, ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 16, 19,223, 263-267 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 до Війтівської сільської ради Бершадського району (с. Війтівка, вул. Центральна, 28) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 75 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., що позначається літерою "А" з відповідною часткою господарських будівель та споруд: веренда - літера "а", навіс - літера "а1", літня кухня - літера "Б", веранда - літера "б", вхідний майданчик - літера "б1", сарай - літера"В", сарай - літера "в", гараж - літера "Г", навіс - літера "Д", погріб - літера "П", споруди -1-4, що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Р. В. Хмель