Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6130/16-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 26 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №274/6130/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа салонів магазинів «Меблі» про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В. в м.Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Мережа салонів магазинів «Меблі» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказувало, що 29.02.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ТОВ «Мережа салонів магазинів «Меблі» (позичальник) було укладено кредитний договір № МБ-03-08. Відповідно до п.1.2. договору позивач надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 грн. Зобов`язання за вказаним договором забезпечено договором поруки № МБ-03-08 від 04.03.2008, укладеним з поручителем ОСОБА_1 в забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом, на 28.11.2016 утворилась заборгованість в розмірі 175 297 грн 32 коп., яка складається з 30 470 грн 70 коп. - заборгованість за кредитом; 79 328 грн 44 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 65 498 грн 18 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Враховуючи вищевикладене просило, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29.02.2008 в розмірі 175 297 грн 32 коп.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2019 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 28.11.2016 в розмірі 175 297 грн 32 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції через неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язання перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі слід зостосувати норми частини ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Із розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що прострочка виконання зобов`язання із сплати періодичних платежів почалася з 06.01.2010, тому банк мав право пред`явити вимоги до поручителя до 06.07.2010 року, натомість звернувся з позовом до суду 08.12.2016 рку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань знайшов своє підтвердження, а вказані суми боргу підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.02.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Мережа салонів магазинів «Меблі» укладено кредитний договір № МБ-03-08, відповідно до якого, ТОВ «Мережа салонів магазинів «Меблі» отримало кредит у розмірі 80 000 грн, зі сплатою 19% річних.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору термін повернення кредиту та відсотків згідно Графіку погашення кредиту і відсотків (Додаток №1 до даного договору) - 28 березня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04.03.2008 між ОСОБА_1 (поручитель) та Банком (кредитор) укладено договір поруки № МБ-03-08, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Мережа салонів магазинів «Меблі» своїх обов`язків за кредитним договором від 29.02.2008 № МБ-03-08.

Позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.11.2016 утворилась заборгованість в розмірі 175 297 грн 32 коп., яка складається з 30 470 грн 70 коп. - заборгованість за кредитом; 79 328 грн 44 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 65 498 грн 18 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В п.10. договору поруки визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання забов`язань за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Отже, умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, не встановлює строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014?року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

У пункті 1.3 кредитного договору передбачений термін повернення кредиту та відсотків згідно Графіка (Дадаток №1 да даного Договору).

Згідно Графіку погашення кредиту і відсотків визначено погашення кредиту і відсотків періодичними платежами, щомісячно, починаючи з 07.04.2008 по 28.03.2011 року.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальниця була зобов`язана згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц).

Оскільки, останній черговий платіж згідно Графіку погашення кредиту і відсотків (додаток №1 до кредитного договору) повинен був бути погашений позичальником 28.03.2011, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до поручителя з позовом лише 13.12.2016, а отже банк не пред`явив вимогу до поручителя у межах встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції чинній час виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку, а тому порука ОСОБА_1 припинилася.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа салонів магазинів «Меблі» про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 06 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді