Дата документу 07.08.2019 Справа № 320/7527/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2224/19 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Є.У.№ 320/7527/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист права власності.

Зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1 . З метою поліпшення експлуатаційних показників (властивостей) квартири та підвищення комфорту проживання він мав намір провести у квартирі ремонт і збільшити розмір балкону, для чого було виготовлено проект реконструкції квартири та обстеження відповідними спеціалістами технічного стану будинку на предмет наявності технічної можливості виконати задуманий ремонт квартири та збільшити площу балкону. Згідно висновкам спеціалістів від 12.03.2018 перешкод для реконструкції квартири та збільшення площі балкону не має. Проте він не може розпочати ремонтні роботи, оскільки його сусідка ОСОБА_2 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 , не надає своєї письмової згоди на реконструкцію балкону. Посилаючись на те, що такі дії відповідачки порушують його права як власника житла, просив суд на підставі ст. 368 ч.2 ЦК України визнати відмову останньої у наданні згоди на проведення ремонту та реконструкції квартири із збільшенням балкону незаконними та зобов`язати її надати відповідну згоду.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачка не порушує права позивача як власника квартири, розташованої на третьому поверсі багатоквартирного будинку. Реконструкції балкону позивача, внаслідок якої його площа збільшиться з 0,77 кв.м до 6, 56 кв.м, суперечить Наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №295 від 22.07.2009, яким при проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій. Вказана реконструкція передбачає втручання в несучі конструкції будинку, а тому відповідно до п.1.4.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій є недопустимою.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушені його права як власника квартири на поліпшення житлових умов, ДБН В.3.2.2-2-2009, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №295 від 22.07.2009, на спірні правовідносини не розповсюджуються. Висновки суду першої інстанції про те, що реконструкція балкону призведе до втручання в несучі конструкції будинку і призведе до порушень прав відповідачки, ґрунтуються на припущеннях.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що судом дана правильна оцінка зібраним у справі доказам, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартири об лаштована двома балконами, площею 0,77 кв.м кожний (а.с.10).

Відповідачка проживає поверхом нижче і є власницею квартири АДРЕСА_2 (а.с.9,80-81).

20.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області із заявою про надання дозволу на перепланування або переобладнання належної йому квартир.

Листом №107/04-44-8 від 27.06.2018 відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області повідомив ОСОБА_1 про те, що функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Мелітополя з 10.10.2017 здійснює відділ ДАБК. Згідно з Актом приймання-передавання документів від 10.10.2017 №85 та архіву відділу ДАБК станом на 23.06.2018 інформація щодо дозволу на виконання будівельних робіт по вищезазначеному об`єкту, у тому числі щодо збільшення розмірів та зміні конструкції балкону, відсутня. (а.с.27).

Згідно висновків та пропозицій технічного звіту про результати обстеження несучих та огороджувальних конструкцій приміщень №11 в частині третього поверху будівлі житлового будинку за адресою: м. Мелітополь, АДРЕСА_3 .Хмельницького, АДРЕСА_4 , деформацій та пошкоджень, які знижують несучу здатність основних несучих та огороджувальних конструкцій не виявлено. Технічний стан житлового приміщення (кв.11), розташованого на третьому поверсі житлової будівлі в АДРЕСА_4 , кваліфікується як нормальний. З метою покращення архітектурно-планувальних показників та житлових умов (в частині літніх приміщень), рекомендовано провести реконструкцію при виконанні таких умов: розробити проектну документацію для проведення реконструкції; провести ремонтно-будівельні роботи, згідно проектної документації.(а.с.29-32).

Проектна документація для проведення ремонтно-будівельних робіт передбачає збільшення площі одного із балконів з 0,79 кв.м до 6, 56 кв.м за рахунок збільшення його довжини з 1,1 м до 6, 8 м, ширини з 0,72 м до 1,5 м. Проектом передбачено будівництво балкону вздовж іншої кімнати і облаштування в цій кімнаті замість віконного пройму вхідних дверей на балкон (а.с.29-36).

Згідно з ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ст. 382 ч.2 ЦК України, п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМ України № 572 від 08.10.1992року).

Відповідно до ч.2 ст. 283 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно до ч.5 ст.319 ЦК власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Зі змісту статті 379 ЦК вбачається, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та надані для постійного проживання в них.

Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку.

Частиною 4 статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавством передбачається надання згоди інших власників квартир у багатоквартирному житловому будинку на проведення реконструкції квартири зі зміною зовнішніх геометричних розмірів будівлі в цілому. Отримання такої згоди здійснюється з метою визначення відсутності порушень внаслідок реконструкції майнових прав інших осіб.

Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, передбачено (п.1.4.) умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Відповідно до п. 1.4.3. вищенаведених Правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Більше того, відповідно до п. 1.4.4. Правил, Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Отже, прибудова балконів на рівні третього поверху багатоквартирного будинку вказаними Правилами не передбачена.

Статтею 100 Житлового кодексу України встановлено, що виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Статтею 152 Житлового кодексу України встановлено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Таким чином, ст. 100 та 152 ЖК України, регулюють спірні правовідносини у випадку, коли переобладнання або перепланування квартири не передбачають втручання в несучі конструкції будинку.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2009 № 295 «Про затвердження ДБН В.3.2.-2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» визначено, що при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно планувальним завданнями.

При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено: утеплення і скління існуючих балконів і лоджій; улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління; улаштування нових віконних прорізів і розширення існуючих віконних і балконних прорізів; зміна форм і кольорів віконних рам і балконних дверей (п.8.14 ДБН).

За вищевикладених обставин відмова відповідача ОСОБА_2 у наданні згоди ОСОБА_1 на проведення ремонту та реконструкції квартири із збільшенням балкону є обґрунтованою, обумовлена вищенаведеними нормативними актами та ґрунтується на нормах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що Наказ №295 від 22.07.2009 втратив свою чинність і на спірні правовідносини не розповсюджується, є безпідставними. Вказаний Наказ є чинним, у передбаченому законом порядку не скасований, а отже є обов`язковим для застосування не тільки фахівцями у галузі будівництва, а й пересічними громадянами і судом.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що також передбачено нормою ч. 1 ст. 16 ЦК України.

Таким чином, порушення, невизнання або оскарження суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи здійснення цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру її порушення.

Зважаючи на те, що позивач просив захистити своє право у спосіб, не передбачений законом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: