Справа № 362/3194/19
Провадження № 2/362/2008/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.08.2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача Гамор Н ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 .,

представника третьої особи Забродського В.В.,

провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

В підготовчому судовому засіданні через канцелярію судом отримано письмову заяву відповідача про визнання позову в повному обсязі.

Представники сторін і третьої особи в судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити її вимоги з викладених у ній підстав.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Насамперед, суд зважає на таке.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконливого висновку, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Натомість, в підготовчому судовому засіданні із власних пояснень представників сторін, судом достовірно встановлено, що сторони, які проживають разом, за спільною домовленістю вирішили питання погашення ОСОБА_4 боргу перед ОСОБА_7 в повному обсязі, як від себе, так і за долю ОСОБА_5 (як спільного боргу подружжя) за рахунок поділу між ними в частках житлового будинку набутого у шлюбі.

Тобто, це бажання сторін є їх спільним і відповідає їх волі.

Також, у зв`язку з цим, судом встановлено, що сторони не позбавлені права оформлення бажаного результату шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод у нотаріуса.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконливого висновку, що між сторонами фактично відсутній предмет спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін.

Про факт відсутності предмета спору також безпосередньо свідчить подання відповідачем заяви про визнання позову у першому ж підготовчому засіданні, коли відповідач навіть не отримала ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками (які було надіслано їй поштою і повернуто до суду за закінченням терміну зберігання).

Отже, суд переконався у тому, що правовідносини, які склалися між сторонами є виключно договірними (оскільки ґрунтуються на їх спільній згоді).

Проте, права, свободи чи інтереси сторін не є порушеними, невизнаними або оспорюваними, а тому вони і не потребують здійснення ефективного судового захисту.

Таким чином, сукупність усіх наведених вище фактичних обставин у справі, дає підстави стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

За таких обставин, слід постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 200, 206, 258 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У прийнятті визнання ОСОБА_5 позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 07 серпня 2019 року.