Дата документу 06.08.2019 Справа № 0814/5661/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 0814/5661/2012

Провадження №22-ц/807/2202/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року в складі судді Баруліної Т.Є. в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.09.2004 року по 15.06.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05 вересня 2014 року сторони повторно зареєстрували шлюб, який фактично тривав до 05 березня 2018 року, та був розірваний 21 червня 2018 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя. При цьому, з 02 квітня 2018 року син ОСОБА_3 проживає разом з батьком.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року у цивільній справі № 0814/5661/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, за яким 26.07.2012 року видано виконавчий лист.

З 2012 року ОСОБА_2 не пред`являла виконавчий документ до виконання.

На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2018 року у справі № 0814/5661/2012 стягувачу ОСОБА_2 06.06.2018 року видано дублікат виконавчого листа у цій справі.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.10.2018 року відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру примусового виконання вказаного дубліката виконавчого документа (ВП № 57431754).

З урахуванням обставин, які суттєво змінилися після ухвалення рішення в справі № 0814/5661/2012, вважає, що виконавчий документ, виданий на виконання рішення суду від 14.06.2012 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки його аліментні обов`язки припинені з 01.09.2012 року, зокрема, з підстав належного виконання з його боку своїх батьківських обов`язків, в тому числі шляхом повного, достатнього та належного забезпечення ним свого малолітнього сина, який зараз знаходиться на повному утриманні заявника. ОСОБА_2 не проживаючи, не піклуючись про сина та не спілкуючись з ним, не може здійснювати управління майном дитини, яким є аліменти.

Зазначає, що примусове стягнення з ОСОБА_1 за дублікатом виконавчого листа № 0814/5661/2012 аліментів на користь ОСОБА_2 порушить принцип рівності обов`язків батьків перед своєю дитиною, закріплених в ст.ст. 142, 180 СК України.

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року в справі № 334/8078/18 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , що підлягали стягненню на підставі рішення суду від 14.06.2012 року.

Враховуючи викладене, просить суд визнати дублікат виконавчого листа № 0814/5661/2012, виданого 06.06.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття таким, що не підлягає виконанню повністю з 01 вересня 2012 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року заяву задоволено частково.

Визнано дублікат виконавчого листа № 0814/5661/2012, виданого 06.06.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню з 14 грудня 2018 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви, врахував дату ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 334/8078/18, яким припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , та безпідставно не взяв до уваги факт проживання дитини з батьком з 02.04.2018 року та перебування на його одноосібному утриманні з цього часу.

08 липня 2019 року від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін. Зазначає, що факт утримання сина за рахунок заявника не підтверджено жодними доказами. Дитина залишається зареєстрованою за місцем проживання матері в квартирі батьків ОСОБА_2 з 21.10.2010 року по теперішній час. Питання місця проживання дитини вирішується в судовому порядку (справа № 334/4620/18). Заявником не доведено наявність причин, передбачених ч.2 ст. 432 ЦПК України, за яких виконавчий документ слід визнати таким, що не підлягає виконанню повністю.

ОСОБА_2 , представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до суду апеляційної інстанції не з`явились, повідомлялись про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.. ст.. 128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України , ухвалила розглядати справу за відсутності осіб, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву, виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2018 року в справі № 334/8078/18 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які підлягали стягненню на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року, тому суд вважав обґрунтованою вимогу щодо визнання виконавчого листа про стягнення з заявника аліментів таким, що не підлягає виконанню з дня ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 14.12.2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.09.2004 року по 15.06.2012 року перебували у зареєстровану шлюбі (т.2, а.с. 12). Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , виданим повторно Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12 квітня 2018 року (т.2, а.с. 13).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року у цивільній справі № 0814/5661/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, за яким 26.07.2012 року стягувачу видано виконавчий лист (т.1, а.с. 15, т.2, а.с. 14-18).

05 вересня 2014 року сторони повторно зареєстрували шлюб, про що Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внесено актовий запис №476, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 , виданим повторно 12.04.2018 року (т.2, а.с. 19). Вказані шлюбні відносини фактично припинені з 05 березня 2018 року та 21 червня 2018 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 розірвано (т.2, а.с. 40-41).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року, постановлено видати дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2012 року в справі № 0814/5661/2012 (т.1, а.с. 27, 97-99, т.2, а.с. 36-37).

06 червня 2018 року ОСОБА_2 отримала дублікат виконавчого листа № 0814/5661/2012 (т.1, а.с. 43).

13 червня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист № 0814/5661 повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю у резолютивній частині частки стягнення аліментів (т.1, а.с. 42).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року виправлено описку у виконавчому листі № 0814/5661/2012 (т.1. а.с. 48).

17 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 57431754 з виконання виконавчого листа № 0814/5661/2012, який пред`явлено до виконання ОСОБА_2 16 жовтня 2018 року (т.2, а.с. 45-47).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року, яке набрали законної сили, в справі № 334/8078/18 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення виплати аліментів, відкликання виконавчого листа.Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які підлягали стягненню на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року в справі № 0814/5661/2012. Крім того, зазначеним рішенням судом встановлено факт постійного проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , разом з батьком з 02 квітня 2018 року (т.2, а.с. 53-54).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Словосполучення "або з інших причин" стосується словосполучення "якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням" та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріальноправові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як зазначалось, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року в справі № 334/8078/18 припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які підлягали стягненню на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року в справі № 0814/5661/2012.

Вищезазначене рішення суду від 14 грудня 2018 року в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

Оскільки в рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року в справі № 334/8078/18 не конкретизовано, з якого саме моменту припинено стягнення аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з дня винесення зазначеного рішення, тобто з 14 грудня 2018 року.

Вимога заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з 01 вересня 2012 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для її скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 рокув цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова