КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ним повноліття з проведенням щомісячної індексації внаслідок інфляції; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ним повноліття з проведенням щомісячної індексації внаслідок інфляції; рішення у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказувала, що вона та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, на час пред`явлення позову сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що був укладений 12.09.2009 року, проте з лютого 2018 року позивач разом із дітьми почали проживати окремо від відповідача.

Разом з тим, позивач, зазначав, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач лише одноразово надав 8 000,00 грн. та усно заявив, що більше ніяких коштів на утримання спільних давати не буде.

В свою чергу, як зауважував позивач у своєму позові, діти потребують значних коштів на їх утримання як у зв`язку із навчанням та відвідуванням дошкільного закладу, що підтверджується довідкою спеціалізованої школи І ступеня № 324 та довідкою спеціалізованої школи-дитячого садочку «Сяйво» від 17.08.2018 року за № 47, так і через необхідність всебічно розвиватися, займатися спортом, повноцінно харчуватися та вдягатися.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що хоча відповідач постійно ніде не працює, але має у власності нерухоме майно, позивач звернулася до суду з цим позовом, який просила задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.08.2018 року та до повноліття дітей. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено(а.с. 60-64).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення змінити та задовольнити позов в повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги позивач посилається на те, що висновок суду щодо відсутності будь-яких доказів на підтвердження розміру фактичних витрат на кожну дитину в сумі 4 000,00 грн. спростовуються наявними в матеріалах справами чеками та банківськими виписками, а також договором оренди квартири, укладеним позивачем з метою забезпечення себе та дітей житлом (а.с. 74, 75).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.05.2019 року поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 80, 81).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.05.2019 року справу за апеляційною скаргою позивача призначено до розгляду (а.с. 86).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, зокрема дійсного матеріального стану платника аліментів та належного обґрунтування заявленого позивачем розміру аліментів, просить: змінити рішення в частині суми стягнення аліментів з 2 000,00 грн. на 1 200,00 грн. кожну дитину щомісяця; скасувати рішення в частинні стягнення судового збору в розмірі 704,80 грн. та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким стягнути з нього судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 90-92).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.06.2019 року поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 104, 105).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.06.2019 року справу за апеляційною скаргою позивача призначено до розгляду (а.с. 107).

Позивач у судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення судового засідання за останньою відомою суду адресою, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справи, а також інтереси дітей, суд апеляційної інстанції на підставі положень ч.2 ст. 372 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які з 12.09.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом вірно встановлено як факт окремого проживання позивача разом із дітьми від відповідача, так і відсутність між сторонами угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначала, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок відповідача утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, вона одноособово здійснює обов`язки по забезпеченню дітей харчуванням та навчанням, в той час як діти потребують значних коштів на їх утримання зв`язку із навчанням та відвідуванням дошкільного закладу.

Крім того, позивач наголошувала на тому, загальна суму витрат на утримання дітей становить щонайменше 20 106,00 грн.

Так, згідно з довідкою № 82 від 23.08.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 2-А класі Спеціалізованої школи І ступеня № 324 м. Києваю

У відповідності до довідки № 47 від 17.08.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в дошкільній групі спеціалізованої школи ШДС 1ст. «Сяйво» Солом`янського району м. Києва.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру фактичних витрат на забезпечення дітей як в сумі 20 106,00 грн., так і в сумі 4 000,00 грн., матеріали справи не містять.

Наявні ж в матеріалах справи копії чеків та банківських виписок не містять жодних відомостей щодо витрачання грошових коштів саме на утримання дитини.

Частково визнаючи позовні вимоги про стягнення аліментів на суму по 1 100,00 грн. на кожну дитину, відповідач посилався на відсутність в нього роботи та важкий матеріальний стан.

Дійсно, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження наявності у відповідачам місця роботи та стабільного доходу.

Натомість, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 135511019 від 27.08.2018 року ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано.

В свою чергу, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.

При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 184 СК Українипередбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2 000,00 грн. на кожну дитину у повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України, адже матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власних дітей у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дітям можливості нормального розвитку.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про обов`язок та наявність у відповідача можливості утримувати власних дітей.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на захист інтересів дітей.

Натомість, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а відтак не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстації дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за утримання неповнолітніх дітей,, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська