Постанова

Іменем України

09 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 750/8273/16-ц

провадження № 61-17776св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Об'єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року у складі судді Супруна О. П. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Тагієва С. Р., Скрипки А. А., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова (далі - ОЖБК м. Чернігова), в якому просить поновити його на посаді юрисконсульта 1 категорії ОБЖК м. Чернігова, визнати незаконним та скасувати наказ керуючого ОЖБК м. Чернігова Семешко Р. О. від 23 серпня 2016 року № 246 о/с, стягнути з ОЖБК м. Чернігова на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 серпня 2016 року до дати ухвалення судового рішення та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 є членом профспілки ОЖБК м. Чернігова з жовтня 2013 року, жодних прогулів чи інших порушень трудового розпорядку не вчиняв, належним чином виконував свої обов'язки.

Керуючий ОЖБК м. Чернігова не звертався до профспілкового комітету для отримання згоди на звільнення позивача, не надав акти про вчинення позивачем порушень для ознайомлення ОСОБА_1 , оскільки жодного прогулу 25 та 26 липня 2016 року позивач не вчиняв. З огляду на вказані порушення відповідачем просив позов задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем доведено той факт, що 25 та 26 липня 2016 року позивач був відсутній на роботі більше трьох годин поспіль без поважних причин, тобто вчинив прогули, з огляду на що керівником підприємства правомірно застосовано до нього такий вид стягнення як звільнення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ОЖБК м. Чернігова від 23 серпня 2016 року № 246/ос «Про звільнення з роботи юрисконсульта 1 категорії ОСОБА_1 » в частині здійснення прогулу 26 липня 2016 року. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновок суду першої про те, що медичний огляд позивач проходив без дозволу керівництва спростовується затвердженим наказом Планом основних заходів з охорони праці ОЖБК м. Чернігова на 2016 рік, тому відсутність позивача на роботі 26 липня 2016 року не є достатньою підставою для визнання прогулу та застосування такого виду стягнення як звільнення, а наказ про звільнення від 23 серпня 2016 року № 246/ос в частині здійснення прогулу позивачем 26 липня 2016 року є незаконним та підлягає скасуванню. Разом з тим, обґрунтованим є факт прогулу позивача 25 липня 2016 року більше трьох годин, а позивачем не надано доказів на підтвердження свого перебування на території підприємства у цей робочий день та виконання ним професійних завдань, або поважності причин відсутності на роботі. Доводи ОСОБА_1 про те, що він 25 та 26 липня 2016 року надавав правову допомогу керуючому ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_2 (а. с. 110) спростовуються складеними актами про відсутність у вказані дні ОСОБА_2 на робочому місці (а. с. 46, 47, 81, 82), а також табелем виходу на роботу за липень 2016 року (а. с. 45).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення керуючого ОЖБК м. Чернігова на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В .

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на відсутність поновжень ради ОЖБК м. Чернігова, ревізійної комісії ОЖБК м. Чернігова та відсутність поновжень та трудових відносин між невідомими громадянами, які склали акти про відсутність позивача на роботі.

Судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано чи враховувалося під час звільнення позивача ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна позивачем шкода та обставини, за яких вчинено проступок.

Доводи особи, яка подала заперечення касаційну скаргу

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що повноваження ради ОЖБК м. Чернігова та ревізійної комісії ОЖБК м. Чернігова не є предметом вказаного спору, а відповідних рішень суду або іншого уповноваженого органу про визнання ради ОЖБК м. Чернігова неуповноваженою, незаконною, немає.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено фактичні обставини щодо ступеня тяжкості проступку та інші фактичні обставини, які мають важливе значення для її вирішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом керуючого ОЖБК м. Чернігова від 07 жовтня 2013 року № 120-о/с на підставі рішення Ради ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_1 прийнято на посаду юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова з 08 жовтня 2013 року з оплатою згідно штатного розкладу в розмірі 2 400,00 грн (а. с. 165).

Наказом керуючого ОЖБК м. Чернігова від 12 грудня 2013 року № 150-о/с позивача переведено юрисконсультом 1-ї категорії ОЖБК м. Чернігова (а. с. 7).

25 липня 2016 комісією у складі голови ради ОЖБК м. Чернігова Дейкун Д. М., голови ЖСК № 93 Поляк С. Г. , голови ЖСК № 81 Бражник К. М. , голови ЖСК № 33 Шолох С. С. складено акт про те, що в цей день з 8 год. 35 хв. до 12 год. 00 хв. відсутні на роботі працівники ОЖБК м. Чернігова: керуючий ОСОБА_2, головний бухгалтер ОСОБА_7 та юрисконсульт ОСОБА_1 (а. с. 46).

В той же день працівниками ОЖБК м. Чернігова, а саме головним інженером Сінкевич Л. І. , інженером з охорони праці Бакал Т. М. , інженером з експлуатації і ремонту Притиковською Н. А., секретарем Чкана Ю. М. складено акт про відсутність на робочому місці та у приміщенні ОЖБК в робочий час ОСОБА_1 більше 4 годин підряд (а. с. 81).

26 липня 2016 року працівниками ОЖБК м. Чернігова складено акт про відсутність на роботі вищевказаних працівників з 8.00 год до 17.00 год. (а. с. 47).

В той же день працівниками ОЖБК м. Чернігова, а саме головним інженером Сінкевич Л. І. , інженером з охорони праці Бакал Т. М. , інженером з експлуатації і ремонту Притиковською Н. А., секретарем Чкана Ю. М. складено акт про відсутність на робочому місці та у приміщенні ОЖБК в робочий час юрисконсульта ОЖБК ОСОБА_1 більше 4 годин підряд (а. с. 82).

Створена 22 червня 2016 року загальними позачерговими зборами ОЖБК м. Чернігова ревізійна комісія склала акти від 25 липня 2016 року № 1 та від 26 липня 2016 року № 2 про те, що відповідно до перевірених та складених актів Ради ОЖБК та голів (уповноважених) ЖБК, табелю обліку робочого часу, Журналу використання робочого часу ОЖБК та після опитування працівників адміністративного, інженерно-технічного та обслуговуючого персоналу ОЖБК, встановлено відсутність протягом повного робочого часу в період з 8.00 до 16.00 год. 25 та 26 липня 2016 року на робочому місці, в приміщеннях та на територіях ОЖБК юрисконсульта 1-ї категорії ОЖБК ОСОБА_1 (а. с. 168, 169, 184-188).

Відповідно до листа від 08 серпня 2016 року №1-07/619, відповідно до наказу ОЖБК від 04 серпня 2016 року № 108-к ОСОБА_1 надано додаткову відпустку тривалістю 14 календарних днів терміном до 09 серпня 2016 року включно, як учаснику бойових дій, а відповідно до наказу ОЖБК від 05 серпня 2016 року № 109-к ОСОБА_1 надано частину основної щорічної відпустки тривалістю 13 календарних днів терміном до 22 серпня 2016 року включно.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОЖБК є безпосереднім місцем роботи позивача, що розташоване за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 203-а. Посада юрисконсульта за характером роботи не передбачає визначення індивідуального місця розташування та виділення робочого місця. Не закріплено і не виділено таке робоче місце і під час прийому на роботу (а. с. 8).

Створена наказом керуючого ОЖБК Семешка Р . О. від 01 серпня 2016 року № 43 комісія з перевірки стану фінансово-господарської діяльності ОЖБК в акті перевірки фінансово-господарської діяльності ОЖБК за І півріччя 2016 року встановила відсутність ОСОБА_1 з 22 липня по 03 серпня 2016 року на роботі без поважних причин (а. с. 133-135).

23 серпня 2016 року ОСОБА_1 відмовився від надання виконавчому органу та керуючому ОЖБК м. Чернігова будь-яких пояснень щодо його відсутності на робочому місці та виконання функціональних обов`язків в період часу з 25 до 26 липня 2016 року, про що в той же день складено акт про відмову надання пояснень щодо відсутності на робочому місці, підписаний присутніми під час складення акта працівниками відповідача.

Наказом керуючого ОЖБК Семешка Р. О . від 23 серпня 2016 року № 246/ос ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади юрисконсульта 1 категорії ОЖБК за здійсненні прогули (не появу на робочому місці більше трьох годин) протягом 25 липня 2016 року та 26 липня 2016 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 9).

Актом про відсутність на роботі в робочий час від 23 серпня 2016 року, підписаним керуючим ОЖБК м. Чернігова та іншими посадовими особами, встановлено, що 23 серпня 2016 року ОСОБА_1 покинув власне робоче місце та приміщення ОЖБК м. Чернігова в робочий час (а. с. 15). В той же день складено акт про відмову в отриманні трудової книжки та наказу про звільнення з роботи, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився в отриманні трудової книжки та наказу про звільнення з роботи, покинувши робоче місце в робочий час (а. с. 14).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 18, 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові.

Згідно із статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише один вид стягнення - догана або звільнення.

За змістом статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статі 60 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що підставою для звільнення стали: акти про відсутність на роботі від 25 липня 2016 року, якими задокументовано відсутність позивача на роботі з 8 год. 35 хв. до 12 год. (а. с. 46, 81), акти від 26 липня 2016 року про відсутність позивача на роботі протягом усього робочого дня (а. с.47, 82), які підписані посадовими особами ОЖБК, а також табель обліку робочого часу за липень, акт про відмову надання пояснень від 23 липня 2016 року.

Відповідно до актів від 25 липня 2016 року № 1 та від 26 липня 2016 року № 2 Ревізійної комісії, створеної загальними позачерговими зборами ОЖБК м. Чернігова, згідно з перевіреними та складеними актами Ради ОЖБК та голів (уповноважених) ЖБК, табеля обліку робочого часу, Журналу використання робочого часу ОЖБК та після опитування працівників адміністративного, інженерно-технічного та обслуговуючого персоналу ОЖБК, встановлена відсутність протягом повного робочого часу в період з 8 год. до 16 год. 25 та 26 липня 2016 року на робочому місці, в приміщеннях та на територіях ОЖБК юрисконсульта 1-ї категорії ОЖБК ОСОБА_1 (а. с. 168, 169, 184-188).

Створена наказом керуючого ОЖБК Семешка Р. О. від 01 серпня 2016 року № 43 комісія з перевірки стану фінансово-господарської діяльності ОЖБК в акті перевірки фінансово-господарської діяльності ОЖБК за І півріччя 2016 року встановила відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин з 22 липня до 03 серпня 2016 року (а. с. 133-135).

23 серпня 2016 року ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень щодо відсутності на робочому місці та виконання функціональних обов`язків в період часу з 25 до 26 липня 2016 року, про що в той же день було складено акт та підписано працівниками ОЖБК м. Чернігова.

Доводи касаційної скарги щодо неотримання відповідачем дозволу на звільнення позивача спростовуються матеріалами справи, зокрема профспілковий комітет ОЖБК 03 листопада 2016 року провів засідання та надав згоду на звільнення з роботи ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, що підтверджено протоколом № 4 (а. с. 75-78).

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що згідно з повідомленням Центральної районної лікарні від 02 листопада 2016 року (а. с. 86) 26 липня 2016 року ОСОБА_1 звертався до невропатолога та психонарколога поліклінічного відділення (проходив медичний періодичний огляд), що узгоджується з Планом основних заходів з охорони праці ОЖБК на 2016 рік, затвердженого наказом керівника ОБЖД від 02 березня 2016 року, відповідно до якого на червень-липень заплановано проходження періодичних медичних оглядів працівників.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами першої та апеляційної інстанцій ступеню проступку позивача є необгрунтованими, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що медичний огляд позивач проходив з дозволу керівництва, що узгоджується затвердженим наказом Планом основних заходів з охорони праці ОЖБК на 2016 рік, тому суд апеляційної інстанції правильно вказав, що відсутність позивача на роботі 26 липня 2016 року не є достатньою підставою для визнання прогулу та застосування такого виду стягнення як звільнення, а наказ про звільнення від 23 серпня 2016 року № 246/ос в частині здійснення прогулу позивачем 26 липня 2016 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, Верховний Суд на підставі встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин та матеріалів справи вважає правильним висновок про те, що є факт прогулу позивача 25 липня 2016 року більше трьох годин, а ним не надано доказів на підтвердження свого перебування на території підприємства у цей робочий день та виконання ним професійних завдань, або поважності причин відсутності на роботі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи ОСОБА_1 про те, що 25 та 26 липня 2016 року він надавав правову допомогу керуючому ОЖБК ОСОБА_2 (а. с. 110) спростовано складеними актами про відсутність у вказані дні ОСОБА_2 на робочому місці (а. с. 46, 47, 81, 82), а також табелем виходу на роботу за липень 2016 року (а. с. 45).

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ревізійної комісії повноважень є надуманими, спростовуються матеріалами справи та встановленими судами фактичними обставинами.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, матеріали справи, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність звільнення позивача за прогул 25 липня 2016 року з урахуванням пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно із статтею 400 ЦПК України установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_1 із ухваленим у справі судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду апеляційної інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко