Провадження №2/359/1020/2019
Справа №359/6923/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак Світлана Миколаївна про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О.В., приватний нотаріус КМНО Турчак С.М. про витребування майна з чужого незаконного володіння (т.1 а.с.1-36). В даній позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований за №5107; та зобов`язати ОСОБА_4 повернути йому земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 .

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований за №5107; та витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (т.1 а.с.68-69).

22 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати недійсними довіреність, посвідчену 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. та зареєстровану в реєстрі за №441, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований за №5107; та витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (т.1 а.с.127-130).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсними довіреність, посвідчену 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. та зареєстровану в реєстрі за №441, та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 05 вересня 2014 року між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований за №5107. У задоволенні позову в частині вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с.28-32).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відхилено, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року залишено без змін (т.2 а.с.87-91).

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року задоволено частково касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року, скасовано в частині вимог про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.174-178).

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позовну вимогу про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та просили суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення вказаної позовної вимоги заперечувала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. про час та місце розгляду справи завчасно та у встановленому порядку були повідомлені. Проте у судове засідання не з`явилися та про своє ставлення до позову не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 був власником земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

19 серпня 2014 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О.В. посвідчив довіреність, зареєстровану в реєстрі за №441 (т.1 а.с.13-14). Цією довіреністю ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 продати його земельну ділянку.

05 вересня 2014 року ОСОБА_2 , діючи від імені позивача, уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований в реєстрі за №5107 (т.1 а.с.5-8, 79-71). За цим договором ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 , відчужив у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Довіреність, якою ОСОБА_2 був уповноважений на продаж спірної земельної ділянки, не відповідає волевиявленню ОСОБА_1 та суперечить ч.3 ст.203 ЦК України.

З огляду на це суд визнав довіреність, посвідчену 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. та зареєстровану в реєстрі за №441, недійсною.

У зв`язку з недійсністю довіреності ОСОБА_2 не мав права укладати договір купівлі-продажу.

З огляду на це суд також визнав договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 05 вересня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М. та зареєстрований за №5107, недійсним.

Окрім цього, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, відмовлено (т. 2 а.с.28-32).

Саме в цій частині позовних вимог про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року цивільну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.174-178).

За змістом постанови Верховного Суду, вирішуючи спір суди попередніх інстанцій, не звернули увагу на правову природу та характер матеріально-правової вимоги позивача про витребування майна, не з`ясували чи пов`язано таку вимогу з поверненням майна власнику як такого, що передано на виконання недійсного правочину, не надали оцінку визначеному позивачем способу захисту порушеного права та його нормативному обґрунтуванню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до положення ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Встановлено, що в ОСОБА_4 не виникло право власності на будинок на підставі укладення договору купівлі-продажу будинку, а в результаті будівництва його на земельній ділянці, яка вже була предметом спору по цій справі. Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 не виникає з підстав, передбачених ст.377 ЦК України, оскільки вони відсутні.

Водночас, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі №6-3104цс16 від 29 березня 2017 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У зв`язку із чим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину, а не третій особі, якій у подальшому це майно було відчужено.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи ту обставину, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, який укладений між сторонами по справі.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо повернення йому земельної ділянки, переданої ОСОБА_4 на підставі недійсного договору купівлі-продажу є обґрунтованими.

З огляду на це, з метою повного та ефективного відновлення порушених прав позивача земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада з кадастровим номером НОМЕР_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва, необхідно витребувати у ОСОБА_4 та передати її ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції № від 27 липня 2015 року (т.1 а.с.130а) вбачається, що при пред`явленні позову до суду за позовну вимогу про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Пред`явлений позов в цій частині задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.216, ст.377 ЦК України, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0400 гектарів, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, кадастровий НОМЕР_1 , цільове призначення - 01.05, землі сільськогосподарського призначення, для індивідуального садівництва, та передати її ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 серпня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський