Справа № 2-593/10 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/1982/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ПАТ «Райффайзен банк Аваль» -

Ковальчук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04 лютого 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що між Акціонерним Поштово-пенсійним Банком-Аваль, правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 01.08.2006 року було укладено кредитний договір № 014/9723/82/43016 строком до 31.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 14 000 євро, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 12 % річних. Крім цього, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору з відповідним графіком погашення кредиту. Однак, відповідач в добровільному порядку належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом та станом на 01.10.2009 року заборгованість з урахуванням суми нарахованої пені становить 11716,45 євро, що у гривневому еквіваленті становить 137307,41 грн., у зв`язку з цим змушені звернутись до суду.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 11715,45 євро, що еквівалентно до національної валюти 137 307 грн. 41 коп. заборгованості за кредитним договором № 014/9723/82/43016 від 01 серпня 2006 року, 1373 грн. 08 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач сплатив значну суму коштів по поверненню тіла кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, котра є більшою у розрізі із задекларованою банком у розрахунку заборгованості. Таким чином, висновки в ухваленому рішенні про стягнення з ОСОБА_1 11 715.45 євро, що еквівалентно до національної валюти 137 307,41 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/9723/82/43016 від 01 серпня 2006 року, не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 014/9723/82/43016 строком до 31.07.2016 року і ним включно до цієї дати виконувалось грошове зобов`язання. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ПАТ «Райффайзен банк Аваль» Ковальчук Л.О. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними належним чином не виконує, оскільки не сплачує передбачених договором платежів, а тому відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 625 ЦК України та п.9.1 кредитного договору № 014/9723/82/43016 від 01.08.2006 року, такі підлягають стягненню за рішенням суду.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.08.2006 року між Акціонерним Поштово-пенсійним Банком-Аваль, правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/9723/82/43016.

Згідно з п.1.1. договору кредитор на положеннях та умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 14000 євро. Відповідно до п.1.2 договору кредит надається на 120 місяців з 01.08.2006 року по 31.07.2016 року. Пунктом 1.4 договору передбачено, що ставка за користування кредитом складає 12 % річних.

Відповідно до п.1.3 погашення кредиту здійснюється згідно графіку в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно з п.6.5 кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави. Інших договорів, що забезпечують погашення боргу.

Факт отримання ОСОБА_1 вищевказаної суми коштів підтверджується меморіальним валютним ордером від 02.08.2006 року.

14.05.2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника ОСОБА_1 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/9723/82/43016 від 01.08.2006 року з відповідним графіком погашення кредиту.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК ;України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо наявності між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, які виникли унаслідок укладення кредитного договору від 01.08.2006 року та наявності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті кредитних коштів.

З матеріалів також справи вбачається, що09.07.2009 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на адресу ОСОБА_1 надіслало вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/9723/82/43016 від 01.08.2006 року, якою банк зобов`язав позичальника протягом не більше ніж 30 календарних днів з дати вимоги, а саме до 08.08.2009 року, здійснити дострокове погашення кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, а саме 11 068,46 євро - заборгованість по сумі кредиту; 379,03 євро - заборгованість за процентами; 43,57 євро - пеня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованим.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

За вищенаведеного, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», надіславши 09.07.2009 року відповідачу ОСОБА_1 вимогу№10-04/07-452 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/9723/43016 від 01 серпня 2006 року, про дострокове погашення кредиту, втратив право на подальше нарахування процентів, а відтак нарахування процентів після строку, зазначеного в повідомленні - вимозі про дострокове погашення кредиту, є незаконним.

А відтак, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню становить 11491,06 Євро, з яких: 11068,46 Євро - заборгованість по кредиту; 379,03 Євро - заборгованість за процентами; 43,57 Євро - пеня, що не заперечувалось в суді апеляційної інстанції представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Ковальчук Л.О.

Зазначена сума заборгованості ОСОБА_1 була зазначена у вимозі ВАТ «Райффайзен банк Аваль» №10-04/07-452 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/9723/43016 від 01 серпня 2006 року, розмір зазначеної заборгованості відповідачем не спростований відповідним розрахунком, а доводи апелянта про наявність у нього заборгованості у значно меншому розмірі, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами, не спростовані проведеним ним розрахунком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для зміни судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2010 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» слід змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 11491,06 Євро заборгованості за кредитним договором № 014/9723/82/43016 від 01 серпня 2006 року, з яких: 11068,46 Євро - заборгованість по кредиту; 379,03 Євро - заборгованість за процентами; 43,57 Євро - пеня. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2010 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 11491,06 Євро заборгованості за кредитним договором № 014/9723/82/43016 від 01 серпня 2006 року, з яких: 11068,46 Євро - заборгованість по кредиту; 379,03 Євро - заборгованість за процентами; 43,57 Євро - пеня.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.08.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.