Провадження № 2-о/263/690/2019
УХВАЛА

09 серпня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини.

До початку розгляду справи по суті від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до ст.ст. 200, 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи, що від ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті надійшла заява про залишення заяви без розгляду, суд приходить до висновку про необхідність залишення зазначеної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що згідно ст. 257 ч. 2 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Л. Соловйов