Справа №345/3439/19
Провадження № 2/345/1333/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2019 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчак Л.Б.

секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йогобатьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , яке належало чотирьом членам колгоспного двору і на яке було видано свідоцтво про право власності від 05.03.2002 року на житловий будинок по ј кожному члену двору, куди входив і позивач ОСОБА_1 . Після смерті бабці ОСОБА_4 , якій також належалась ј частина вищевказаного будинковолодіння, її частку прийняла її дочка , а позивача мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Після прийняття спадщини, мати позивача ОСОБА_3 стала власником Ѕ частини будинку, а по ј частині залишилось за позивачем та його батьком ОСОБА_2 - відповідачем по справі. Ще за життя мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті, зробила заповіт на все майно на позивача, який посвідчила у Верхнянській сільській раді. 05.12.2018 року помирає мати позивача ОСОБА_3 , провівши її похорони, позивач з батьком залишились проживати самі в одному будинковолодінні з сім`єю позивача. Так як на позивача був заповіт на все майно матері, то вони з батьком вирішили, що всю спадщину матері приймає позивач, а батько відмовляється від обов`язкової частки , яка йому належала згідно вимог ст.1241 ЦК України. В 6-ти місячний строк, а саме 01.02.2019р., позивач з батьком звернулись до нотаріальної контори, батько з заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині, так як на позивача був заповіт, а позивач з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом , де мав прийняти ряд земельних ділянок і частину /паїв/ та Ѕ частину будинковолодіння, яка належало спадкодавцю згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, одна з яких для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, а в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину будинковолодіння було відмовлено по тій причині, що у технічному паспорті на вищевказане будинковолодіння, міститься під літерою „Б1" прибудова до літньої кухні літери «Б», яка побудована в 2014 році матір`ю ще за її життя, але без відповідного дозволу, тобто самовільно, а тому позивач змушений звернутись до суду.

Позивач в підготовче судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, щобатьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9) проживали у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , яке належало чотирьом членам колгоспного двору і на яке було видано свідоцтво про право власності від 05.03.2002 року на житловий будинок по ј кожному члену двору, куди входив і позивач ОСОБА_1 (а.с.12).

Після смерті бабці ОСОБА_4 , якій також належалась ј частина вищевказаного будинковолодіння, її частку прийняла її дочка , а позивача мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом(а.с.13).

Після прийняття спадщини, мати позивача ОСОБА_3 стала власником Ѕ частини будинку, а по ј частині залишилось за позивачем та його батьком ОСОБА_2 - відповідачем по справі.

Ще за життя, мати позивача ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті зробила заповіт на все майно на ім`я позивача, який посвідчила у Верхнянській сільській раді(а.с.26) .

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_3 померла (а.с. 11), провівши її похорони, позивач з батьком залишились проживати самі в одному будинковолодінні з сім`єю позивача .

Так як на позивача був заповіт на все майно матері, то вони з батьком вирішили, що всю спадщину матері приймає позивач , а батько відмовляється від обов`язкової частки , яка йому належала згідно вимог ст.1241 ЦК України. І в 6-ти місячний строк, а саме 01.02.2019р. вони з батьком звернулись до нотаріальної контори, батько з заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині (а.с.23), так як на позивача був заповіт, а позивач з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.24), де мав прийняти ряд земельних ділянок і частину /паїв/ та Ѕ частину будинковолодіння, яка належала спадкодавцю згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

08.07.2019 р. нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, одна з яких для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку(а.с.15).

Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 10.07.2019р. за №627/02-31 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину будинковолодіння відмовлено по тій причині, що у технічному паспорті на вищевказане будинковолодіння, міститься під літерою „Б1" прибудова до літньої кухні літери «Б», яка побудована в 2014 році матір`ю позивача ще за її життя, але без відповідного дозволу, тобто самовільно(а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину спадкодавця ОСОБА_3 , оскільки згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, тому позивач в свою чергу як спадкоємець першої черги та ще й по заповіту прийняв усю спадщину спадкодавця ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав на час її смерті у вищевказаному будинковолодінні, що підтверджується довідкою Верхнянської с/Ради ОТГ від 09.01.2019р. за №5 (а.с.25), а відповідач по справі ОСОБА_2 у 6-ти місячний строк відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою в нотаріальну контору від 01.02.2019 року(а.с.23).

Також прийняття позивачем спадщини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 08.07.2019р.(а.с.15).

Щодо прийняття спадщини Ѕ частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , то її також позивач прийняв, так як там проживав і згідно технічного паспорта виданого працівниками ОБТІ від 24.04.2019р. дана прибудова до літньої кухні і будинку розташована по лінії літньої кухні і примикає до будинку на земельній ділянці для обслуговування будинку та прибудинкової території, яка позивачу перейшла у спадок і на яку він має зареєстроване право власності. Розташування прибудови та її будівництво проведено без порушення норм ДБН і не порушує права суміжних землекористувачів, сусідів , що підтверджується довідкою Верхнянської сільської Ради ОТГ від 25.07.2019р. за №431 (а.с.4) та згідно плану її розташування на технічному паспорті не виходить за межі лінії будівництва надвірних споруд, які є в плані забудови(а.с.29-32).

У відповідності до п.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Земельна ділянка розміром 0,1383га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій знаходиться самовільно збудована прибудова до літньої кухні, належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, як спадщина від матері ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.07.2019р. та витягом з державного реєстру речових прав від 08.07.2019р.(а.с.15,16).

А згідно п.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб .

Оскільки прибудова до літньої кухні повністю були побудовані за життя матері позивача на земельній ділянці , яка була виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку та належала їй на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 (а.с.19) та не порушує права інших осіб, що видно із довідки Верхнянської с/Ради ОТГ №431 від 25.07.2019р.,тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно Ѕ частину вищевказаного будинковолодіння з надвірними спорудами розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у його власності.

Згідно довідки ОБТІ про інвентаризаційну вартість станом на 24.04.2019р., загальна вартість будинковолодіння по АДРЕСА_1 , становить 769 тис. 112 грн., а її Ѕ частина становить 384тис.556 грн..

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного,ст.ст.376,1223,1258,1261,11269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

-1/2 частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: