ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3495/19 Справа № 2-1049/02 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа 2-1049/02

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2018 року, яка постановлена суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення строку звернення виконавчого листа до виконання.

Заява мотивовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2002 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволені. З ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти на утримання одного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ння, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.01.2002 року, до його повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1 .

Рішення суду набрало законної сили 02.02.2002 року, виконавчий лист направлений на виконання до Інгулецького ВДВС 01.03.2002 року.

Просить поновити строк звернення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2018 року заяву задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2002 р. про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.01.2002 року, до його повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов В.І., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.

Зокрема зазначає, що заявник жодним чином не обґрунтовує ту обставину, що отриманий нею 06.07.2004 року дублікат виконавчого листа вона не здавала до виконавчої служби для примусового виконання. Заява ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах закону, оскільки подана після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Вважає, що судом зроблений помилковий висновок, що виконавчий лист був втрачений з вини працівників суду - при пересилці. Зокрема зазнає, що суд не може визнати поважною причиною пропуску строку пред?явлення виконавчого листа до виконання, коли стягувач добровільно відмовився пред`являти виконавчий лист до примусового виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, а ухвала суду обґрунтована та законна, в зв`язку з чим повинна бути залишена без змін. Суд першої інстанції, з метою реалізації її порушених прав, правомірно та на законних підставах задовольнив її заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Чепурнова В.І., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивачку ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бондаренка О.В., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2002 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.01.2002 року, до його повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1 (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_1 копію рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2002 року отримала 21 грудня 2017 року ( а.с.12).

Згідно листа Інгулецького ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 15.01.2018 року № 1312-34/1503, виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нарахування заборгованості відповідно до виконавчого документу, згідно даних АСВП, станом на 15.01.2018 року на виконання не надходив й на виконанні не перебуває ( а.с.68).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено (16-18).

Відповідно листа Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року № 02-40/1/18, виконавчий лист за результатами розгляду цивільної справи 2-1049-2002 про стягнення аліментів з ОСОБА_5 був направлений судом на виконання до Інгулецького районного управління юстиції м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області за вих. № 01/03-02 ( а.с.67).

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення виконавчого листа до примусового виконання, суд першої інстанції виходив з реалізації її порушених прав, оскільки виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції, на час постановлення ухвали судом першої інстанції) передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.6 ст.12 ЗУ „Про виконавче провадженя" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Строк може бути поновленим у разі поважності причин його пропущення.

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту винесення, 01 лютого 2002 року, судом першої інстанції рішення до дати звернення позивачки ОСОБА_1 із заявою про видачу дубліката виконавчого листа - 16 січня 2018 року минуло більше п`ятнадцяти років.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 вперше звернулася до Інгулецького ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області за інформацією про рух виконавчого провадження лише у 2018 році.

Докази про те, що вона цікавилася рухом виконавчого провадження до цього часу матеріали справи не містять.

Вимогами частини 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено, оскільки подана після закінчення строку, встановленого для пред?явлення виконавчого документа до виконання, питання про поновлення строку звернення до виконання не ставиться.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що дитина, на утримання якої стягувалися аліменти за судовим рішенням, досягла повноліття 18.10.2016 року, з заявою про видачу дублікату виконавчого листа позивачка звернулася у січні 2018 року, тобто більше ніж через рік після закінчення строку стягнення аліментів, тому дійшов до помилкового висновку про поновлення строку, оскільки підстави для задоволення заяви відсутні.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

Принцип правової визначеності - це сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Поновлення таких строків законом не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що протягом тривалого періоду з моменту ухвалення рішення, 01 лютого 2002 року позивачка не сприяла виконанню судового документу, не контролювала його виконання, не виявляла належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також не врахував, що ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною заявою лише після досягнення дитиною сторін повноліття, поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання визначеного рішенням суду до повноліття дитини, вказаний строк для присудження аліментів є матеріальним строком, який визначено у ст.180 СК України та такий строк поновленню не підлягає, що відповідає принципу правової визначеності.

У зв`язку з чим, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заява подана після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу, в зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа, виданого згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2002 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.01.2002 року, до його повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: