ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/2392/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Кулабухова І.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року за поданням державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Пугачової А.В. задоволено частково.

Визначено частку майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у спільному майні подружжя, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., реєстраційний номер мана: 6215833, як 1/ 2 частку, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Пугачової А.В. відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не повною мірою відповідає таким вимогам.

За матеріалами справи 19.03.2019р. державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу ДВС Пугачова А.В. звернулася до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами. В обґрунтування подання вказує на те, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області знаходиться зведене виконавче провадження №37557519 з примусового виконання виконавчих документів, про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб суми боргу в загальному розмірі 6466568,50 грн. до складу якого входять:

- виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 310/10296/13-ц від 18.05.2016 року про стягнення на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 3147928,98 грн.;

- виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису № 6126 від 05.12.2008 року про звернення стягнення на ціле убудоване приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- виконавче провадження відкрите на підставі судового наказу № 310/9588/14-ц від 27.01.2015 року про стягнення на кристь ПАТ "БПТМ" 4151,49 грн.;

- виконавче провадження відкрите на підставі судового наказу № 908/2259/14 від 07.11.2014 року про стягнення на користь ПАТ "БПТМ" 5173,43 грн. та 1827,00 грн.;

- виконавче провадження відкрите на підставі судового наказу № 908/2709/13 від 25.11.2013 року про стягнення на користь ПАТ "БПТМ" 1147,00 грн.;

- виконавче провадження відкрите на підставі судового наказу № 13/5009/337/11 від 04.04.2011 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Український промисловий банк" 1 128 724,07 грн.

- виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 2-360/11 від 25.09.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" 1 222 991,44 ірн.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до довідки Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.01.2019р. №167/17.21.04-42 ОСОБА_1 з 21.10.1989р. знаходиться у шлюбі з ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником трикімнатної квартири (РПВН 6215833) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,9 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу від 16.06.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округа Карауловою Л.I.

Згідно із актом державного виконавця від 16.01.2019 ОСОБА_1 проживає за вказаною вище адресою.

ОСОБА_1 має у власності інше майно а саме вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_2 площею 43,4кв.м, яке з 7.08.2007р. знаходиться в іпотеці у ВАТ АК «Фінанси та кредит». Вказане нерухоме майно за актом державного виконавця від 02.04.2014р. було описано та арештовано і передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 . Згодом ОСОБА_1 здійснила реконструкцію цього приміщення у житлове приміщення, зареєструвала в ньому без згоди іпотекодержателя фізичних осіб, у тому числі неповнолітніх. Такі дії боржника стали перешкодою державному виконавцю ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області у примусовому зверненні стягнення на вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим до Бердянського відділу ГУ НП у Запорізькій області державним виконавцем подана заява про притягнення до кримінальної відповідальності боржника ОСОБА_1 за ч.1 ст.388 КК України, та в ЄРДР внесено кримінальне провадження 30006120.

Іншого майна на яке можливо звернути стягнення у ОСОБА_1 не виявлено. До цього часу боржник жодних дій щодо погашення боргів за зведеним виконавчим провадженням не здійснила.

Посилаючись на ч.1 ст.70 СК України, ст. 443 ЦПК України державний виконавець просить визначити 1/2 частку ОСОБА_1 в спільній сумісній власності подружжя на трикімнатну квартиру (РПВН 6215833) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,9 кв.м. та інше рухоме майно, що знаходиться у зазначеній квартирі та є загально сумісною власністю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , та набуто ними під час шлюбу; визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частки на трикімнатну квартиру (РПВН 6215833) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,9 кв.м. та інше рухоме майно, що знаходиться у квартирі.

При вирішенні заявленого питання, суд першої інстанції керувався положеннями частини 5, 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», хза яки ми у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У даній справі В процесі виконання зведеного виконавчого провадження було накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 - на кімнату в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 ., яке перебуває в іпотеці ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит». Звертути стягнення на вказане нерухоме майно державний виконавець не може, оскільки боржник, без згоди іпотеко держателя, здійснив його реконструкцію, переобладнавши в житлове приміщення і зареєструвавши в ньому неповнолітніх дітей.

Державним виконавцем було встановлено, що за чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зареєстроване нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира (РПВН 6215833) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,9 кв.м., яку він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2014 року ( а.с.57-58). У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.1989 року, актовий запис про шлюб №1127, що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС від 24.01.2019 року ( а.с.64).

Згідно інформаційної довідки Запорізького обласного державного архіву №921/01-21 від 11.04.2019 року (а.с.111-112) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений 16.06.2004 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 (продавці) і ОСОБА_2 (покупець), посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. При вищезазначеному договорі зберігається Заява від ОСОБА_1 про згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 зазначеної вище квартири за ціну та на умовах їй відомих. Справжність підпису на вказаній заяві засвідчено 16.06.2004 року за реєстровим №1317 приватним нотаріусом Каракуловою Л.І.

Вирішуючи питання, суд першї інстанції виходив з того, що ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також суд зазначив, що доказів належності вказаної квартири на праві особистої приватної власності чоловікові ОСОБА_2 жодним із подружжя суду не надано, презумпцію спільності майна подружжя, встановлену статтею 60 СК України, не спростовано.

Відтак, суд першої інстанції визнав, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільного майна подружжя.

А тому подання державного виконавця в частині визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 суд першої інстанції задовольнив шляхом не лише визначення частки майна боржника ОСОБА_1 а й шляхом визнання за нею права на зазначене майно.

Жодна норма закону, з тих, на які послався суд першої інстанції, не надає суду права ухвалою в непозовному провадженні визнавати за особою право власності на нерухоме майно.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, в ході якого державний виконавець, який звернувся з поданням, не позбавлений права уточнити заявлені ним вимоги та узгодити їх зміст з положеннями закону, які регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков