17.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/3972/19
Єдиний унікальний номер 205/3972/2019
Провадження № 2/205/1918/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка надійшла до суду 08 травня 2019 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 27 травня 2019 року було направлено поштою виправлений позов, який надійшов до суду 28 травня 2019 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 23 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11 квітня 2019 року склав 11 424 гривні 78 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 11 424 гривень 78 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 998 гривень 64 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 581 гривні 43 коп., пені за прострочене зобов`язання у розмірі 5 959 гривень 48 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень у розмірі 865 гривень 00 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 коп., штрафу (процентна складова) у розмірі 520 гривень 23 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 998 гривень 64 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 581 гривні 43 коп.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 березня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну карту, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 10). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 2 900 гривень, який згодом було змінено (а.с. 44).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 11 квітня 2019 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 11 424 гривень 78 коп. (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Разом з цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що умови та правила надання банківських послуг, які позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними умовами була ознайомлена відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов`язань, або в подальшому такі умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов`язання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме умовами був ознайомлений такий учасник справи.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови та правила надання банківських послуг, неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву.

При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відтак, суд вважає, що оскільки умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника відсутні умови та порядок нарахування щодо сплати неустойки за невиконання договору, на самих умовах та правилах підпис ОСОБА_1 , який би свідчив про те, що саме з ними відповідач була ознайомлена при підписанні заяви, відсутній, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у цій частині не доведено свої вимоги. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18).

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що станом на 11 квітня 2019 року загальна заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілу кредиту становить 3 580 гривень 07 коп. (998 гривень 64 коп. + 2 581 гривня 43 коп. = 3 580 гривень 07 коп.) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вимоги про стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 коп. - штраф (фіксована частина), 520 гривень 23 коп. - штраф (процентна складова), відповідно, задоволенню не підлягають, оскільки сама анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було.

Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № б/н від 23 березня 2016 року заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту у розмірі 3 580 гривень 07 коп.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір.

На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 601 гривні 96 коп. (3 580 гривень 07 коп. х 1 921 гривню : 11 424 гривні 78 коп. = 601 гривня 96 коп.).

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк», складає 4 182 гривні 03 коп. (3 580 гривень 07 коп. + 601 гривня 96 коп. = 4 182 гривні 03 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за договором № б/н від 23 березня 2016 року у розмірі 3 580 (три тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 07 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 64 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 581 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна) гривні 43 коп., а також судовий збір у розмірі 601 (шістсот одна) гривні 96 коп., а всього 4 182 (чотири тисячі сто вісімдесят дві) гривні 03 коп.

У задоволені інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: