Справа № 456/4533/18 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/811/1972/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року, постановленого під головуванням судді Гули Л.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

в листопаді 2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 29.04.2018-000000437 від 29.04.2018 р., штрафу та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 29.04.2018 між ТзОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 29.04.2018-000000437, відповідно до п. 1.1 якого кредитор зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Даний договір укладений на строк до одного місяця (п. 8.1 договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п. 1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1.4 договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн. на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 12.05.2018 та платою за користування кредитом у розмірі 1120,00 грн. 29.04.2018 позивач видав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 91178605 від 29.04.2018, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідачка пролонгувала строк користування кредитом відповідно до п. 2.7 кредитного договору до 26.05.2018. Крім цього, пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредиту кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, а саме: 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1120,00 грн. - заборгованість за відсотками, 16214,00 грн. - штраф. Однак позивач просить стягнути лише частину штрафу в розмірі 2000,00 грн., відтак загальна сума заборгованості становить 7120,00 гривень.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Стрийським МВ ГУДМС у Львівській області 12.02.2013; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А; , МФО 300346, п/р НОМЕР_3 в ПАТ "Альфа-Банк" у м. Києві) 1120,00 грн. (одна тисяча сто двадцять грн. 00 коп.) заборгованості за кредитним договором.

В решті позову відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

В апеляційній скарзі, зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки розмір неустойки в два рази менше розміру збитків позивача, тому ч.3 ст.551 ЦК України не підлягала застосуванню судом. Крім того суд першої інстанції не врахував, що ч.3 ст.551 ЦК України надано право зменшити розмір неустойки, а не звільнити від такої сплати взагалі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2018р. між ТзОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 29.04.2018-000000437, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 12.05.2018 та відсотками за користування кредитом у розмірі 1120,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) (а.с. 7).

29.04.2018 позивач видав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 91178605 від 29.04.2018, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі (а.с. 9).

Відповідачка пролонгувала строк користування кредитом відповідно до п. 2.7 кредитного договору до 26.05.2018, за що сплатила проценти щодо пролонгованого кредиту в розмірі 1120,00 грн., що підтверджується квитанцією № 699011271 від 12.05.2018 (а.с. 10).

Згідно з п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) за кредитним договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 5).

Відповідно до п. 1.2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодилися, що кредит за цим договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

У разі невиконання та/або неповного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту у встановлений строк та/або дострокового часткового повернення кредиту, такий кредит (його повернута частина) вважається автоматично пролонгованим на строк, що дорівнює строку, на який надавався кредит, відповідно до п. 1.3 договору у випадку сплати позичальником процентів, штрафу, якщо такі були нараховані. При цьому, позичальник не звільняється від зобов`язання додатково оплатити проценти щодо пролонгованого кредиту, які будуть нараховані з наступного дня від дати пролонгації кредиту у розмірі, що визначається за формулою, зазначеною у договорі.

Згідно з п. 4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування..

Відповідно до п. 5.4 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу.

Згідно з розрахунком заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме: 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1120,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16214,00 грн. - штраф за весь період прострочення. Позивач просив стягнути штраф у розмірі 2000,00 грн., відтак загальна сума заборгованості становить 7120,00 грн. (а.с. 4)

Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанцій № 0.0..2, № 0.0..2 від 02.04.2019р. ОСОБА_1 сплатила заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, визначених договором, та у встановлений договором строк не сплатила передбачені договором платежі та відсотки в повному обсязі. В результаті чого утворилась заборгованість: 4000,00 грн. - за тілом кредиту, яку відповідачка сплатила під час судового розгляду даної справи; 1120,00 грн. - за відсотками за користування кредитом, та штраф у розмірі 2000,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що заборгованість відповідач перед позивачем виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору, тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягає до часткового задоволення, а саме стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1120грн.. Врахувавши добровільну сплату відповідачкою ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн. та понесених позивачем судових витрат у розмірі 1762,00 грн., а також її майновий стан, зокрема, 13.03.2019 припинення останньою підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, суд вчастині стягнення штрафу відмовив на підставі ч.3 ст.551 ЦК України.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, а саме щодо відмови у стягнення штрафу в розмірі 2000 грн..

Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014р. у справі №6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Судом першої інстанції не враховано, що ч.3 ст.551 ЦК України судам надано право саме зменшити розмір неустойки, а не звільнити від такої сплати взагалі.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2000 грн., при цьому сума кредиту, яка була отримана і не була повернута відповідачем, становить 4000грн.. З наведеного вбачається, що розмір неустойки вдвічі менший розміру збитків.

А відтак, ч.3 ст.551 ЦК України може бути заснована виключно, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду в частині відмови у стягненні штрафу в розмірі 2000грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про її задоволення.

За приписамип.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 2, 8 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень п. 2 ст.376ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. ч. 4,5 268, 367, 368, п.2 ч.1 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року в частині відмови у стягненні штрафу в розмірі 2000 грн. - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в цій частині - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Стрийським МВ ГУДМС у Львівській області 12.02.2013; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А; , МФО 300346, п/р НОМЕР_3 в ПАТ "Альфа-Банк" у м. Києві) неустойку(штраф) в розмірі 2000 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Стрийським МВ ГУДМС у Львівській області 12.02.2013; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А; , МФО 300346, п/р НОМЕР_3 в ПАТ "Альфа-Банк" у м. Києві) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1921 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 липня 2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета