КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року місто Київ.

Справа 362/6059/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8702/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання: Миронюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року (у складі судді Корнієнка С.В. інформація щодо складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0558 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана подружжям за час шлюбу; визнати за ним ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка придбана подружжям за час шлюбу.

Свій позов мотивував тим, що 01.09.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №23. 24.03.2015 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала у власність земельну ділянку площею 0, 1158 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка була розділена на частини: площею 0,0558 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_2 . 19.05.2015 року відповідач продала земельну ділянку площею 0,06 га, у власності залишилась земельна ділянка площею 0,0558 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 25.12.2015 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Все майно було придбано за час шлюбу та за спільні кошти, а тому він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0558 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з рішенням, 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач здійснив відчуження земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , яка перебувала у спільній сумісній власності, без згоди відповідача, кошти від продажу використав не в інтересах та не на потреби сім`ї, з метою неврахування зазначеної земельної ділянки при поділі спільної сумісної власності, що відповідно до ч. 2 ст. 70 СК є обставиною, що дозволяє суду відступити від засади рівності часток подружжя при поділі спільної сумісної власності.

Районним судом не в повній мірі було з`ясовано всі обставини, не враховано, що з відповідачем проживає спільна дитина сторін, яка перебуває на її утриманні, а позивач аліменти на утримання дитини сплачує нерегулярно та в недостатньому розмірі.

Також вказує, що судом першої інстанції не було здійснено всебічного дослідження наданих відповідачем доказів , зокрема Розрахунку фактичних середньомісячних витрат на дитину №18/02 від 18.02.2019 року та доказів, які підтверджують відчуження позивачем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 не в інтересах сім`ї.

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Позивач посилався, що відповідач добровільно надала згоду на відчуження земельної ділянки і в подальшому виручені від продажу спірної земельної ділянки кошти сторони витратили на потреби їх родини.

Також зазначив, що він заборгованості з аліментів не має. Що стосується посилань заявника на недостатній їх розмір, то з цього приводу вказував на право відповідача на звернення до суду з вимогами про збільшення розміру аліментів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно за ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України

1. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

2. При вирішенні спору про поділ майна судможе відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

3. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатніповнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав встановленими такі обставини.

Сторони перебували в шлюбі з 01 вересня 2007 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , видане виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №23 (а.с. 11).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 12-13).

На підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 28.12.2015 р. (а.с. 54), позивач ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Висновком №10/17 експертного почеркознавчого дослідження Центру судових експертиз «Альтернатива» підпис від імені ОСОБА_2 , електрографічне зображення якого міститься у графі «Підпис» в технічній копії заяви від 28.12.2015 р., зареєстрованої в реєстрі №2326, виконаний не ОСОБА_2 (а.с. 55-57).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0558 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15-17).

Право власності на квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 також підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 (а.с. 20).

У сторін по справі є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до Акта від 20.09.2017 року, проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63).

Судовим наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2017 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 64).

Згідно Розрахунку фактичних середньомісячних витрат на дитину ОСОБА_5 віком 11 років становить 3675,08 грн. (а.с. 97-99).

Відповідно до Довідки наданої ОСОБА_2 за місцем роботи ТОВ «Загран Сервіс», дохід ОСОБА_2 за період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р. склав 22 935,28 грн. (а.с. 100).

Суд встановив, що майно, яке позивач просив поділити придбане під час шлюбу за спільні кошти, між подружжям не укладався договір з приводу відступу від засад рівності права власності у спільному майні.

Також судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для відступу від засад рівності часток у спільній власності подружжя, які передбачені ч.2,3 ст. 70 СК України.

Дослідивши, наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги в частині не врахування судом факту продажу позивачем іще однієї земельної ділянки без згоди відповідача, колегія суддів не приймає з огляду на те, що відповідачка з зустрічним позовом до суду про стягнення на її користь грошової компенсації за відчужену земельну ділянку, в порядку поділу майна не зверталась. Крім того, судом було встановлено, що продаж земельної ділянки позивачем відбувся в період шлюбу . Належних та допустимих доказів про те, що кошти від продажу позивач використав не в інтересах сім`ї суду надано не було, а відповідно відповідачка не довела обставини, які передбачені ч.2 ст. 70 СК України, як підстави для відступу від рівності часток.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснила, що на даний час в іншому провадженні розглядається спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачем. Тобто, в разі його задоволення, відповідачка матиме можливість скористатись своїм правом на звернення до суду з позовом про поділ вказаної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про не врахування інтересів дитини, та сплатою відповідачем аліментів в розмірі, що є недостатнім для нормального розвитку дитини, як підстави для відступу від рівності часток, колегія суддів не приймає та погоджується з доводами суду першої інстанції з приводу того, що відповідачка має право на звернення до суду з вимогами про збільшення розміру аліментів, доказів ухилення від присуджених судом аліментів суду надано не було, а відповідно суд не встановив обставин, які б надавали суду підстави для відступу від рівності часток подружжя у їх спільній власності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст. 367, 374 -375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.

Головуючий

Судді