Ухвала

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 640/685/17

провадження № 61-27861св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року в складі колегії суддів: Пилипчук Н. П.,

Колтунової А. І., Кругової С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У cічні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 03 жовтня 2005 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», був укладений іпотечний договір № 014/02-1/2454/1-05, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовою Л. І. Вказаний договір іпотеки було укладено у забезпечення виконання кредитного договору № 014/02-1/2454/1-05 від 03 жовтня

2005 року. Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 спірного іпотечного договору, предметом іпотеки є майнові права на двокімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , будівництво якої не завершене, права позивача на квартиру підтверджуються договором про участь у будівництві № 17/1 від 29 серпня 2005 року, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт будівельний альянс». Позивач вважала, що при укладенні вищезазначеного договору іпотеки було порушено статтю 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент його укладення), а тому останній є недійсним у відповідності до статей 203, 215 ЦК України.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір іпотеки № 014/02-1/2454/1-05 від 03 жовтня 2005 року, укладений між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки

№ 014/02-1/2454/1-05 від 03 жовтня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року залишено без задоволення заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року заочне рішенняКиївського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що при укладенні спірного договору іпотеки, були допущені порушення законодавства, оскільки за діючим на момент укладення договору законодавством, сторони мали укласти інший за своєю правовою природою договір - договір застави.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від

26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

12 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська