РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/13187/17

Провадження № 22-ц/4815/1011/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Харечко С.П.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пашкевич І.А. на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією 007-17502-190213,

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2017 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулись до Рівненського міського суду з позовом, в якому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитною лінією 007-17502-190213 у розмірі 57627,19 грн.

Позов мотивують тим, що 19 лютого 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 , шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-17502-190213.

Вказують, що вони виконали взяті на себе зобов`язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та встановивши кредитний ліміт в розмірі 50000,00 грн.

Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконує належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого, станом на 06.06.2017 року за відповідачем по договору №007-17502-190213 від 19.02.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 57627,19 грн., яка складається із тіло кредиту: 0.00 грн., прострочене тіло кредиту: 38744,75 грн., заборгованість за відсотками: 18882,44 грн.. заборгованість за комісіями: 0.00 грн.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 57627 грн. 19 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

04 вересня 2018 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Пашкевич І.А. подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року заяву про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року залишено без задоволення.

У поданій на вказане заочне рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пашкевич І.А. вважає його незаконним, немотивованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та зокрема діючим нормам права у вказаних правовідносинах.

Зазначає, що оскаржуване рішення суду приймалось за відсутності відповідача у справі, тобто заочно, повістки про виклик до суду направлялися відповідачу за місцем його реєстрації, водночас усі без винятку листи повертались до суду за закінченням терміну їх зберігання. Усе це пов`язано з тим, що ОСОБА_1 у вказаний період часу перебував за кордоном, тобто був відсутній на території України, у зв`язку із чим останньому не було відомо про розгляд справи за його участі в суді, що позбавило його реальної можливості надати докази, якими обґрунтовуються заперечення проти позову та мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі, але не виключно подати заяві про застосування строків позовної давності, що подається під час розгляду справи в суді першої інстанції. Оголошення у місцевій газеті про виклик до суду ОСОБА_1 . розміщені не були.

Вказує, що позивачем було пропущено строк позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом, а його заява про застосування строків позовної давності у справі, взагалі не була розглянута судом першої інстанції, чим було порушено норми процесуального права.

За наведеного просив, скасувати заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року та застосувавши строк позовної давності у справі і відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник АТ "Дельта Банк" зазначає, що твердження апелянта про неналежне повідомлення відповідача про дату судового засідання не заслуговують на увагу з огляду на те, що при перегляді заочного рішення, судом першої інстанції було дано правову оцінку таким доводам відповідача. Окрім того, судом були дотримані всі вимоги цивільного законодавства, що встановлені для заочного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи із наявними доказами належного повідомлення відповідача про судові засідання.

Вказує, що останньою датою руху по рахунку, було 03.02.2015 року, внесення позичальником коштів на погашення кредиту. Позовна заява до суду була подана в серпні 2017 року, а тому банк, подаючи позовну заяву про стягнення боргу, не пропустив трьохрічний строк для звернення до суду.

Враховуючи викладене просив, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина перша статті 530 ЦК України).

Судом установлено, що 19 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та фізичною особою - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-17502-190213.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та встановивши кредитний ліміт в розмірі 50000,00 грн.

Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконує належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 06.06.2017 року за відповідачем по договору №007-17502-190213 від 19.02.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 57627,19 грн., яка складається із тіло кредиту: 0.00 грн., прострочене тіло кредиту: 38744,75 грн., заборгованість за відсотками: 18882,44 грн.. заборгованість за комісіями: 0.00 грн..

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову АТ "Дельта Банк", виходив з того, що банк набув право вимоги заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції на час розгляду даної справи застосовувались належні заходи для виклику відповідача в судове засідання, відповідно до ст.74 ЦПК України 2004 року та діючої на той час судової практики.

В матеріалах справи містяться поштові конверти, адресовані судом першої інстанції ОСОБА_1 разом із повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернуті відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та зазначила, якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, то це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним в суді першої інстанції.

Апелянт у своїй скарзі, зазначав, що суд першої інстанції не застосував наслідків пропуску позовної давності під час перегляду заочного рішення, яка була подана 25.10.2018.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Колегію суддів установлено, із розрахунку заборгованості за кредитним договором 007-17502-190213, що виникла станом на 06 червня 2017 року, останньою датою руху по рахунку, було 03 лютого 2015 року, а саме внесення позичальником коштів на погашення кредиту в сумі 2540 грн. Позовна заява до суду була подана 28 серпня 2017 року, тобто в межах загальної позовної давності встановленої тривалістю у три роки, беручи відлік від дати останнього платежу по рахунку.

За наведеного, відсутні будь-які підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності та відмови в позові, оскільки банк, подаючи позовну заяву про стягнення боргу, не пропустив строк для звернення до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованість за кредитною лінією 007-17502-190213 в сумі 57627 грн. 19 коп., яка складається з : тіло кредиту: 0.00 грн., прострочене тіло кредиту: 38744,75 грн., заборгованість за відсотками: 18882,44 грн.. заборгованість за комісіями:0.00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пашкевич І.А. залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 серпня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків