Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 320/3284/17

провадження № 61-28700св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Запорізькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року у складі судді Колодіної Л. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив: встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 25 травня 2014 року під час виконання обов`язків члена Окружної виборчої комісії з виборів Президента України Територіального виборчого округу № 42 в місті Донецьку; зобов`язати Головне управління Держпраці у Запорізькій області організувати за місцем його фактичного перебування розслідування нещасного випадку на підставі пункту 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що під час проведення виборів Президента України він як член Окружної виборчої комісії був захоплений невідомими людьми з числа незаконного озброєного угрупування «Донецька народна республіка», які відвезли його до захопленої будівлі Служби безпеки України, де вилучили всі речі та піддавали тортурам. Після звільнення він неодноразово звертався до виборчої комісії та інших державних органів із заявами про компенсацію шкоди, заподіяної його здоров`ю та майну під час виконання своїх обов`язків, однак всі його звернення виявилися безрезультатними. Таким чином, встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідне йому для проведення подальшого розслідування, складання необхідних документів та отримання відшкодування шкоди.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено заявнику його право звернутися до суду з вимогою в порядку позовного провадження.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту, навіть за відсутності заперечень таких осіб. ОСОБА_1 у своїй заяві вказував на те, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідне йому для проведення подальшого розслідування, складання необхідних документів та отримання відшкодування шкоди, тобто між заявником та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Запорізькій області існує спір про право, а тому це питання підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Крім того, заявник просив зобов`язати Головне управління Держпраці у Запорізькій області організувати розслідування нещасного випадку, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження не передбачено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті справи є правильними. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди позбавили його права на відшкодування шкоди, заподіяної його життю, здоров`ю чи майну у зв`язку з виконанням обов`язків члена виборчої комісії, обґрунтувавши це існуванням спору про право, який у цій справі насправді відсутній. Встановлення факту нещасного випадку на виробництві лише дає йому можливість звернутися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який після проведення відповідного розслідування прийматиме рішення про здійснення страхових виплат.

У листопаді 2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що факт нещасного випадку на виробництві може бути встановлений в судовому порядку лише за умови ліквідації роботодавця. Однак Окружна виборча комісія з виборів Президента України територіального виборчого округу № 42 в місті Донецьку, членом якої був заявник, не ліквідована. Крім цього, належною стороною у цій справі є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу № 320/3284/17 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 234 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом пункту 5 частини другої статті 234, частини другої статті 256 ЦПК України 2004 року суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 256 ЦПК України 2004 року суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з наведеного, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи.

Під час вивчення матеріалів справи судом першої інстанції виявлено, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідне ОСОБА_1 для проведення подальшого розслідування, складання необхідних документів та отримання страхових виплат. Крім того, заявник просив зобов`язати Головне управління Держпраці у Запорізькій області організувати розслідування нещасного випадку, а покладення такого обов`язку на заінтересовану особу процесуальним законодавством не передбачено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Таким чином, виявивши спір про право, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суди позбавили його права на відшкодування шкоди, заподіяної його життю, здоров`ю чи майну у зв`язку з виконанням обов`язків члена виборчої комісії, є неспроможними, оскільки заявнику було роз`яснено його право звернутися до суду з вимогою про встановлення вищевказаного факту в порядку позовного провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві лише дає можливість звернутися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який після проведення розслідування прийматиме відповідне рішення, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення вказаного факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право заявника на страхові виплати, а тому ці обставини підлягають доказуванню під час розгляду справи у порядку позовного провадження та можуть бути встановленні на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій, не дають підстав вважати неправильним застосування судами норм процесуального права при постановленні оскаржуваних ухвал.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України»).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
М. Ю. Тітов