ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3004/19 Справа № 210/5391/17 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Лебединська райдержадміністрація

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Сільченко В.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 01 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач Лебединська райдержадміністрація в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Металургійної районної у м.Кривий Ріг ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідачі по справі є батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зарекомендували себе з негативної сторони, зловживають спиртними напоями, неналежно виконують батьківські обов`язки, у зв`язку з чим просила суд позбавити відповідачів батьківських прав.

Заочним рішеннямДзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року, задоволена позовна заява Лебединської райдержадміністрації в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Металургійної районної у м.Кривий Ріг ради про позбавлення батьківських прав.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 передано Лебединській райдержадміністрації для вирішення питання подальшого їх улаштування до сімейних форм виховання або до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 800,00 (вісімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 800,00 (вісімсот) гривень.

В апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність і необґрунтованість судового рішення, ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 вказує, що заочне рішення винесено у її відсутність без належного повідомлення про день та час розгляду справи, у зв`язку з чим за її заявою заочне рішення було переглянуто судом першої інстанції і ухвалою суду від 19 листопада 2018 року їй відмовлено у задоволені заяви про перегляд заочного рішення. При цьому відповідач зазначає, що суд першої інстанції, провівши судовий розгляд за її відсутності позбавив її права надати пояснення та докази тому, що вона може займатися вихованням своїх дітей. Окрім того, відповідач наголошує на тому, що вона не отримувала позовної заяви та додатків до неї, що позбавило її можливості надати відзив на позовну заяву. Вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст.43, 49 ЦПК України та ст.15 ЦК України. Також зазначає, що з матеріалів справи не видно на яку адресу їй надсилалися повідомлення, які вона не отримувала, та чи вони взагалі відправлялися судом. Вказує, що у рішенні суду невірно зазначена адреса її мешкання, оскільки вона мешкає за адресою АДРЕСА_1 , тоді, як в рішенні вказано АДРЕСА_2 .

Відповідач вважає висновок суду про те, що вона безвідповідальна, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, таким, що не відповідає дійсності, при цьому наголошує, що через розгляд справи за її відсутності вона була позбавлена можливості спростувати доводи позивача та пояснити, що вона тяжко хворіла, але дітьми завжди займалася та після відібрання дітей постійно навідували їх у «Будинку Дітей». Наполягає на тому, що вона ніколи не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків і може надати своїм дітям достойне виховання та освіту, тому немає необхідності у позбавленні її батьківських прав.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, враховуючи присутність в судовому засіданні представника ОСОБА_1 -адвоката Бойченко Л.П.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойченко Л.П., яка підтримали доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнит з викладених у ній підстав,, думку представника позивача ОСОБА_5 та третьої особи виконкому Металургійної у м.Кривому Розі ради - Козачук Л.В., які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , тому, відповідно до вимог 367 ЦПК України, правильність висновків суду першої інстанції в цій частини колегією суддів не перевіряються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7, 8).

Поясненнями учасників процесу встановлено, що відповідачі в липні 2015 року переїхали з села Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області АДРЕСА_3 в село Сіренки Лебединського району Сумської області, а на даний час мешкають в АДРЕСА_1 .

З характеристик, наданих Підопригорівською сільською радою Лебединського району Сумської області від 03.10.2017 №563, 564 вбачається, що за час проживання на території Підопригорівської сільської ради ОСОБА_2 зарекомендував себе з негативної сторони, зловживав спиртними напоями, неналежно виконував батьківські обов`язки. ОСОБА_1 не працювала, жила за рахунок випадкових заробітків, зловживала спиртними напоями, легковажна, безвідповідальна, вела аморальний спосіб життя. Батьки на тривалий час часто залишали дітей без догляду дорослих, такі дії становили загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, через що вони вилучені з біологічної сім`ї. З території Підопригорівської сільської ради сім`я виїхала в серпні 2017 року (а.с.15, 16).

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_2 працював у ПП «Надь» на посаді тваринника, ОСОБА_1 працевлаштувалася у ПП «Надь» за цивільно-правовою угодою у 2017 року. Обоє батьків до роботи відносилися халатно, допускали порушення трудової дисципліни, за час роботи від дирекції неодноразово отримували зауваження (а.с.17).

Рішення виконкому Підопригорівської сільської ради 02.08.2016 №58 малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вилучені із біологічної сім`ї у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, після чого були влаштовані до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини на повне державне утримання (а.с.9, 10, 11).

Згідно рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25.10.2016 року малолітніх дітей відібрано у батьків без позбавлення останніх батьківських прав та передано на повне державне утримання. Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 05.11.2016 року (а.с. 12-14).

Під час обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_6 з`ясовано, що внаслідок нанесення збитків іншому фермерському господарству у червні 2017 року на суму 15 тисяч гривень, подружжя відсторонене від роботи, керівництвом ПП «Надь» запропоновано подружжю виселитися із наданого їм житла та вжити заходів щодо пошуку іншої роботи (а.с. 28).

Судом, також встановлено, що з часу прийняття судового рішення про відібрання дітей, батько ОСОБА_2 провідував дітей у Сумському обласному спеціалізованому Будинку дитини 2 рази (29.03.2017, 27.06.2017) цікавився станом їх здоров`я. Мати ОСОБА_1 провідувала дітей 6 разів (23.11.2016, 17.01.2017, 15.02.2017, 29.03.2017, 27.06.2017, 14.09.2017), телефонувала (01.03.2017), приносила гостинці, цікавилася станом здоров`я дітей (а.с. 23).

ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності 16.08.2016 за частиною 1 статті 184 КУпАП, 19.10.2016 року за статтею 178 КУпАП. ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності 02.08.2016 за частиною 2 статті 178 КУпАП, 02.08.2016 за частиною 1 статті 184 КУпАП, 19.11.2016 за статтею 177 КУпАП (а.с. 20, 21).

ОСОБА_1 відбула стягнення у вигляді 20 громадських робіт, накладене на неї 09.12.2016 Лебединським районним судом Сумської області за частиною 3 статті 178 КУпАП та 11.01.2017 знята з с Лебединського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (а.с. 22).

Також, за ініціативою служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації вирішувалось питання про доцільність повернення відібраних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідачам, за результатами якого, 16.02.2017 вирішено недоцільним повернення малолітніх дітей (а.с. 30-31).

З актів обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , від 18.01.2018 року №58 та 30.01.2018 року №69, складених службою у справах дітей Виконкому Металургійної районної у місті ради, встановлено що санітарно-гігєнічні умови для проживання дітей задовільні. Проте батьки не працевлаштовані, постійного доходу не мають, після опитування мешканців встановлено, що влітку 2016 року діти мешкали за вказаною адресою, батьки вживали спиртні напої та сварилися у нічний час, в квартирі знаходились сумнівні сторонні особи, викликались органи поліції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходив з того, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не тільки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дітей, а й свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та своєю байдужістю травмують психічне здоров`я дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню дітьми загальноприйнятих норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, не проявляють батьківської турботи, але мають реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток

Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що заочне рішення винесено у її відсутність без належного повідомлення про день та час розгляду справи, що суд першої інстанції, провівши судовий розгляд за її відсутності позбавив її права надати пояснення та докази тому, що вона може займатися вихованням своїх дітей, що, вона не отримувала позовної заяви та додатків до неї, у зв`язку із чим була позбавлена можливості надати відзив на позовну заяву, що з матеріалів справи не видно на яку адресу їй надсилалися повідомлення, які вона не отримувала, що у рішенні суду невірно зазначена адреса її мешкання, оскільки вона мешкає за адресою АДРЕСА_1 , тоді, як в рішенні вказано вул.Медична, АДРЕСА_2 м АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать матеріалам справи, виходячи з наступного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року відкрито провадження у справі позовом Лебединської райдержадміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Металургійної районної у м.Кривий Ріг ради про позбавлення батьківських прав, справу призначено до розгляду на 12 грудня 2017 року (а.с.43 т.1).

З супровідного листа від 05.12.2017 надісланого на адресу позивача, відповідачів, третьої особи видно, що на адресу вказаних адресатів суд надсилав копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та службі у справах дітей Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради, ще й копію позовної заяви з додатками на 37 аркушах (а.с.44, т.1).

Також матеріали справи містять довідку, в якій зазначено, що через відрядження головуючого судді в період з 11 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року, судовий розгляд справи, призначений на 12 грудня, відкладено на іншу дату - 25 січня 2018 року на 11.00 год. (а.с.47).

На аркуші справи №50, т.1 є особиста розписка відповідачки ОСОБА_1 про отримання повістки про виклик на 25 січня 2018 року, а також розписка ОСОБА_2 про виклик в судове засідання на зазначену дату, яка передана ОСОБА_1 для вручення ОСОБА_2 (а.с.51, т.1).

Також, матеріали справи містять відомості про те, що суд надсилав повістку про виклик відповідачки на 25 січня 2018 року і на адресу її реєстрації: АДРЕСА_4 , однак виклик повернувся до суду без вручення адресату через закінчення терміну зберігання (а.с.57-58, т.1).

Окрім того, матеріали справи містять повідомлення про вручення поштового відправлення, отриманого ОСОБА_1 18.01.2018, відправленого судом 11.12.2017 про відкладення судового засідання з 12 грудня 2017 року на 25 січня 2018 року (а.с.59, т.1).

З протоколу судового засідання від 25 січня 2018 року вбачається, що відповідачі були присутні в суді, при цьому судом встановлювались їх анкетні дані, громадянство, місце проживання та було надано час для подання відзиву на позовну заяву, вручена особисто копія ухвали про призначення підготовчого судового засідання на 22 лютого 2018 року о 09.00 год., що підтверджено розписками відповідачів (а.с.63-64,65,67-68 т.1).

З журналу судового засідання від 22 лютого 2018 року видно, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи, призначений на вказану дату, не з`явились до суду, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, суд оголосив перерву для повторного виклику позивачів в судове засідання для надання пояснень по суті пред`явленого їм позову (а.с.75).

З телефонограми №7 від 22.02.2018, переданої помічником судді ОСОБА_7 . на телефон НОМЕР_1 вбачається, що помічник особисто повідомив відповідача ОСОБА_1 , що наступне судове засідання відбудеться 28 лютого 2018 року о 09.00 год. (а.с.77, т.1), однак відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, вдруге не з`явились до суду, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим, суд у відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, вирішив справу в заочному порядку, що не суперечить вимогам закону.

Отже, доводи відповідачки щодо неналежного її повідомлення про судовий розгляд, невручення копії позову, ненадання можливості подати відзив на позов, з наведених вище підстав, суперечать матеріалам справи і колегією суддів відхиляються.

Слід зазначити, що під час апеляційного перегляду справи, відповідачі ОСОБА_8 з`явилась в судове засідання 26 лютого 2019 року, при цьому ОСОБА_2 була надана можливість сплати аліменти, надати акт обстеження умов місця проживання, забезпечити явку свідків, а ОСОБА_1 запропоновано надати суду дані щодо її працевлаштування, у зв`язку з чим оголошена перерва на 04 червня 2019 року на 14.00 годину. При цьому в призначений день і час, відповідачі не з`явились в судове засідання, причини неявки суду не повідомили, документів які їм було запропоновано надати, не надали, у зв`язку із чим, судовий розгляд за клопотанням представника відповідача ОСОБА_9 знову був відкладений на 25 липня 2019 року на 11.00 годину.

25 липня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 вдруге не з`явилася до суду апеляційної інстанції, ніяких доказів суду не надала, адвокат Бойченко Л.П. заявила клопотання про відкладення судового розгляду справи через хворобу відповідачки, при цьому, жодного документу, який би підтверджував хворобу ОСОБА_1 суду не надано, що колегією суддів сприймається, як зловживання позивачкою своїми процесуальними правами та порушенням розумності строків розгляду справи, адже з кінця лютого 2019 року по кінець липня 2019 року відповідачка мала достатньо часу для надання доказів на свій захист.

Окрім того, з долученої під час апеляційного розгляду інформації Руднєвського навчально-виховного комплексу від 18.01.2019 №01-99/14 вбачається, що за час перебування дітей відповідачів у закладі освіти біологічні батьки жодного разу не приїздили до закладу освіти, не телефонували ні вихователям дошкільної групи, ні адміністрації закладу (а.с.233, т.1).

З пояснення прийомних батьків дітей відповідачів від 04.02.2019, видно, що в період часу з 07.09.2018 роки коли діти стали жити в прийомній родині біологічні батьки, відповідачі по справі, жодного разу не телефонували, не приїздили, не цікавились життям та здоров`ям своїх дітей, їх успіхами у навчанні, матеріальну допомогу не надавали, аліменти не перераховували (а.с.234, т.1).

Отже, з огляду на вищенаведене, виходячи з того, що і судом першої і судом апеляційної інстанції була надана можливість спростувати доводи позивача що вона ніколи не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків і може надати своїм дітям гідне виховання та освіту, тому немає необхідності у позбавленні її батьківських прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу.

Перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у досить повному обсязі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи позивача та відповідачів, надавши їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: